 A. J. Felix, Alen Joel Felix, Sturga Lekult, First Nation, Saskatchewan. Taki võh ta ma on landsi kiivaja ja hiks viitama noht suumavka ja stanse ougi maokis noh suuniktsi. Paamu isahtult trijni suun. Givaja maokin ja võh põmmahga heevaja ja givaja juut saad maokis. Aga kaki jääga juut põmmahka nohts. Ta juut põmmahka nohts. Mulle põmmahka nohts. Jõut põmmahka nohts. Jut saad maokis. Ja vassilja juut maokis on kaki jääga juut põmmahka nohts, pistelegi kaugiga. Mulle põmmahka nohts. Maa miskult noh vahvimpats. Aga puuskult on ega uukihkaats, ega vahvimpaks, miskult on itse kispingi jõu ja kispingi jõu arati. Ma jõupm pahihktsige itse. Ega on noht, et uskju noh või ja või. Jukus saad ju võng jõut saabade, ja võgema või saab või ka uukihkaata. Jukus saad meil ei suut, niit on uhtavõi palimik jõu kema või. Jukus saad kai siinu või võlgeki kaugiga, kia tsi kehtama või. Ukema või. Uus saad või sku tis tama, kii tis, kii tis, kii tis tama või. Ta ei siinu. Jukus saad kutunke toon on ma kaja, ei elmanet, ei naa või. Jukus saad meituke kii põi, kii põi. Või nii kõng kuhu skanõnki saab või kii põi või uukema või. Kii tis kehtama või siinu. Kii tis kussevõi, kai võanada, skanid, kai võanada ukema või. Nüüd tõvegaid toon 1951. Kagi naga tiskeht. Jukteva eleksiongadi või tõmama, Sturgendik 1951. Ta tsamid või snaul suoni. Tii võt toon on ukema. Kaa. Atsi mõunin pehte. Neemõi nohoapate, ma atsi mõunin pehte. Kaa. Ega põtoha napel, te togema oot. Põka taga skihtama või. Põka ega taga sketa. Ega minna põku aega te taga tabi kuatskud. Aga iska rassu, mõt ma atsu või nii häimu. Muie võt sihtab on oega kii või tõna tama või. Mõgi võt sihtab on oega tama või. Juksevõi võanada isiinu, nei võanada ei või nii ka. Põkumteni prüste sihtab põhku aatsuguda, oot aga skihtama atsu. Ega isi või ma sihtuda. Kisbine ega ega eks skihtama atsuguda, mõi põhku aatsugud. Taki pahakaks on oot nii. Ega oot sihtada kii kehtsina või, kui ega kehtsina või. Aga ei aga või nanu, ei või nanu. Mõi minu tajaman tams skatana. Ega isi mõi põkuga või nanu, ei põhku aatsugud. Tanta aga minna kii põhku aatsugud, põhku aatsuguga skihtama. Ega isi kii teegi, kui tabugud. Ega kii mõe me oot või nanu nanu, kui mõmsia. Ega oot minna kii või tama võusool. Mõi oot sihtab on oasi, Aga põna ega ikki pentsavama unias. Mõhub ka noosna. Aga põmine kii kiskehtama kii või siin on minna. Egi oot ma ega. Oks saa, aga tantsada ei isuud niita. Aga mõi oot teegi kehtsina aga kii, mada ka aga ispa pektama. Teuktu säänpule kii uhtsud, kiskehtama kii, kii kiskehtama kiskehtama. Kii teemugust. Tatsan raja, okitse tautskoog, kii taks otsi kii kis spihtama. Ja kui nükkaja, taskud sa on aapju, kaab aamskuma kaudimav. Kis kõi nahtmine kii, kii kiskehtama. Skoja või kii tatskud. Egi nahtamus tatskud. Aga kii mõi siitu tatsk mene kaab ees mõtsega. Egi mõi siitu tatsk mene kaab ees tatskud. Aga oos või kii kui või põksehtama. Kii kui või või põksehtama. Aga kui või kii, kii mõi siitu tatskud. Egi mahtavus tatskud. Egi kiskehtama sõtsega. Aga kii kii nahtmine kui või tatskud. Egi kii põi tatsa ahtmine. Aga kui nii ka ning keelt on, kahkiugi kui ma neihil siitsige olnud. Neihil nii teud eehtab, kahkiugi kui naab peab ees põmmega, ees põmmega, ees põmmega uskud. Egi saab ees põmmega uskud. Egi saab ees põmmega uskud. Uts topum kii võitaks kehtama. Egi tees põmmega uskud. Egi tees põmmega uskud. Tema aagnak võin pighuatsmula, te naagna mees. Niis keegi pighuatsmula. Esk diss sõgavangõlik tõttitsa. Ja kom governo voi puuana, kõige jõhge. Geltu onegi ikkest kõin taust. Geltu onegi kõinugust. Egi ikkest kõinugust. Ta põhku muoegi, kui ikkest taust või või. Ja kui onegi ikkest maa maatse. Piisvistu onegi tepsi, ikkest ta muoegi kõinugust, et see põttei tui oevõgti, kui tepsina. Ta samukaja sõgisid maatse võtsega isi inog, inog kõige. Ja taust kõtsu on maatseon, pamihauson, ta saangigitul tahkik, ta kui maatse isu tsegi. Paamu isu triliis, minna aastudat, triliiskata on teemaga. Mõe, kõusju, et taagikid taatskuna no, inog maatskuna. Inog omogumustsike või noin, peatse kaja teemogumustsike. Mõe, kõi või, kõutja, kandik, kanda, ja piupamna. Tane kõutsega, ka piupamna, kõi või, ka kõüegi vahkuhta, ja või lisnohma, saame vahkuhta, kui tega natsida. Mõe ta ki vauksam namgiime, mõe ta ki vahkuut namgiime, aise vahkuhta. Ja kussega, kas kõhtad sema natsida, põpeva, mõegi või tapasistakul, mõegi või kasustakul. Anti taga või nohtekade, teb tagi või ta koni olnud, ta minna, ta poob. Anheist, ka või minna, ee vahkuma, teegi skeiditab ee vahkuma. Ja kussega, agu askam, agu askam, tõnnegaan kaabaksistad kiile, peinpeinad agu askam, pitu tevesmi. Gelt on, ei noovad, eegi peabakumatsud, kaakil ei vahkuutada, apumstuga ustist, psiskua ustist, ee uitsaad. Nepe, ma hee, ee, ee, ee, ma skehti, agu ma aski, ee, kaavik. Kaakil ei vahkuutagi, agu segismi, kussega, emaat sii, maatse kõl, ee, pege nausud, aespõnaat see, ta vahkuutam, kaakil ei vahkuutagi, mitsu, ma skehti, ee, vahkumul, ee, või tokehtad. Kussema, ma ei kõigeegi, ma ei kõigeegi, uitsaegi, ihtakunioegi, teda või, mõõtsnud tepe, ei vahkuutagi. Eegi kamaati, aga eesanud. Eegi, eegi, eegi, kaminu, eegi, eegi, meegi naue, mõegu, kutu, mõhtekade, kis me peegi, uitsaegi, uitsaegi, uitsaegi, kis me peegi, uitsaegi, uitsaegi, tepeegi, põrkahki, meegi naue, lende minna või, kredahtu, et eespega, põrta võitagi minna või, aga meegi naue, teda nüüd, nüüd, nüüd, eegi, eegi, eegi, eegi, eegi, meegi, mõtti, eegi, minna vahkuhtu, eegi, kaki öegi, temaegi, eegi, meegi, uitsaegi, meegi, meegi, eegi, meegi, meegi, meegi, mõtti, meegi, meegi, meegi, meegi, minna uks või, aga see težile koosse. Tanta samegis, megeha. Kui saa supta maagi unun? Egi keet on, egi skehtu, egi vahvultu või te maagi. Ja kui saa muun jahvinta kohted, pituski või keha jääga, kui snoma, pituski. Ja kui saa või, et saaja on unma, mõttrim meiskud spiidus saaja ole peeta. Uma keha noh vahkultu kaitu ja või mõtmetsama mu vahkultu, mõi vahkultu. Mina, elga, keha noh mu oma, elga vahkultama, ka teugi või, elga vahkultama, või me ohtu, et mõi vahkultama, ka teugi või. Ta mahtu tas, kui teiga pabata ei siinu, mõeski või keha vahkulta. Ja kui saaja on unma, me pabata ei siinu, pabata ei saaja ole, agi peeta ma või. Haist põgne, te ojenne, egi peegu ka magi. Kis põnega peegu, peegu ei ümmi süinu, bradvifui või vahvane mu, peegu ei ümmi süinu, mina ei ka teis jõuske peipugu, brutavavaksi, ja kui te saaja onga. Põi see, ta kriis oesimata ei siinu, kui brutavad sõhda ei kistingu itimats, ja kui peegu tõu, aga ta kuteta. Haist kui, ta kui peegu ümmi süinu, ta kui ta namasi ümmi süinu. Egu avutavavas eski tõi noo, egu ja meegi aga, aga peegu ka, te maa keima ka ei siinu, no te maa keimi ka. Mina nagi ehtee, ja luna, ka kise vaatata ongi, nii sõta kogapatel, ja kui noo, ja või või või või või tõu, aga või teega taku, tridi labenda, pitosu isimakule, muue ja ja on hisaja, noi, uutaka. Ja kui see vanja kaataku, kaataku, ta maa koja ka, peegu imsu, aspanatsu, vaavaksu, pis kista noo, kaata ka vaatama ka, ja pis, et muue tega nois. Kõta kõrpis et ei tahtee, maa ma mis siaka, kõtsna vaatuga muu, või piks või, kui ta ei mehaun, kõta pitos kõtis ala, kõtsna muu piks või, või asetams, teile ei või, ja või nge toon, ja suhtamagoja, pis kogada, ases või tepidus, pis aana. Ja kui sai, et ka kõmala tega kaataku, et sihtama noo, eb ta nanntav spihkan meegu, egi kiisima siinahoma, te paama tuon, nii me oos muu ja maanu, maanu, pahakisistu tuhto, kõtteviisid, ei ole muudu takku, et te neegi, egi te puur tahtkani, ja kui minem te neegi tahtta vahakand, ma taas tegis, kõmala tega, spihk, eba siinahama tuon, pidus peidast, nge toon, ees vahaks, omaaski, ka tahtta muu, eb enda tahtta muu, mõi piste intervehti, kui ta kaks tegis ja ta samakin ta asemus, neemaks aga muu, kõmala tege, kui sit on ta ema, ka ei ka soo, kui saa ka ikka nemu muu, kui muu, kui muu, kui tega, kui tega, kui muu, kui tega, kui muu, kui tega, kui tega, neemina askinete, ka jäkta aski vahak, maatsi oski vahak, muu ei võntavete, muu mea kea vahak, tege muu, kui tege, neemade tege, nee, aski vahak, kui tega, kakkeanii kea vahak, kaks tehtanu, muu me peemis, kui tega, muu me peemis, muu peemis, muu hega, kui oin anma kihawa muu hega asavprita, kui võte tahkuhpoleiminen, tahkuhroduoralan võử, annad õrigast maatsi tahkuhfl Fateog, Me kui Niss bulawis kaust cosmosi, põtsi, ei õNET vahakisse, asega peata, koja taos uile ja tehtes, asega peata, Ja kui minu aastel, et tebaskad este. Egi tebaskad, see ka teeg, Tani juhu kõnmaski eegi meegia. Ja eest aastel, mis leekani, aastel, eegi põn tebasked, see ka ei sanma. That two years before, aastel. Egi põn tebasked, kõnma. Ja kusel, aga tebasked, see kõngangi, aastel ei teeg, sreita Tani juhu kõnmaski inna. Aga askama ismine, kõin toestama tebahmatu, Tandahtu eegipe, teegi teisi nindog, tebahmatu on eegi toestaki. Tani, kusam unune on ja bemühtsched. Ja kui bemükskaatsehtad, ja bemükskaatsehtad, inu. Ja bemühtsched, ja põusamijad. Ja baka, kui minu smaga tse apatsaad. Aga minu peesude, nihko, unune on teo, tehtada kõhtemaga põtski. Uuteo, tehtada kõhtemaga, nihko, nad või ka ketni kõpsu vahoe siivtsega. Asse, nii kindu, egi mahti maistavutik, nihko, nad paitu kõm. Aastel, üksil ispait. Üksil aga, kui toestaki, kõtsinast, kõtsinast, kõttsinast, kõttsinast, üksil, ega on me peegu, kõtsinand, asel meki, kõttegi. Ega on me kaita, minu me tebaaske, on ma asel heptegi, mõsnega teegi. Ega megi, ega pakitna, ega tawaage, kakiugi, üktu mõmme, mõsna, või omodega mõsnega teegi, kõtski. Mõe kõtsaatse, mõs taatskand, meks eetast tegem. Ma aga kitte heetsega, ega tatskudse penda taamul või tegem kudsega. Ega on ma. Mõks või ta ma. Kii või ta ma. Omaasigega penda ta mõe, mõga kii või. Mõe teb ette. Või kii või. Omaasigega penda ta mõe, apu mõe pakika, kii või. Inga või ja. Ega mõngi ega tawa, või inga või. Oud ega peahsigeegi, egi või ka lihtahituhi. Mõe kii või ta kiihtamul või. Mõstime tuppiga hava soogega vaskani. Kus ega mõe pahkingi ja tawa vanga, või mõe inga nuha pangul. Või või mõe või tegega. Mõe mõe minnangi ja tawa vanga, mõe inga peimavada tawa. Ma aga. Tänne ei koht jööksel aga, ka aga ta soa tega oli. Inga oli oma. Ega peepukki või kii või soa tega, kii ta soa tega on, ka hoida nagatuhiga. Ta nagatuhiga mu juhu teete peimavada. Ma aga tega noe, et ta mõe nusim, taasims, minna uutasims, minna uutasims. Uuga noehtsige oma nia. Kui piaa vanjuute ega noapu, kui on mõe või peitama. Ja kui on oma, et või istiga on sihtada. Ja kui ta on mu ihtakul, mu ihtakul, mu ihtakul, ta on tõuta hiinu, põiten pala, kui et sihtiema, ta on tõuta hiinu, ta on ihtakul, kui ta on mu ihtakul, kui ta on mu ihtakul, kui ta on mu ihtakul, kui ta on mu ihtakul, kui spiuhut on, alma kajakaisi maab skuutama. Pidus tõikid sajana, spiuhut saast on kausida. Või üsja, ma on nii auks, naama, tõugangu, ka peo auks jõhpigil. Ega või kaawin noaga, kui taawin noaga, egi piduga hii ütsiga, saama, tõugangu, kui isto, ega meho, ega meho, saama, lehti vanu au, kui saagi või onnua, minu vahkult onnua. Ega ütsi kõtsi tõikid, saama, tõugangu, skuutama, ega oi kaawin vanu, ja ma vahem skuutsega, ta on seeki itvedale, ta on seeki itvedale, ta on seeki itvedale, aga ei seeki itvedale, kui seeki itvedale, kui seeki itvedale, kui semas keegi ekskehta, taas sõema, mõtsi mando on, kui see ei seeki itvedale. Meie muhts nii stõpsi, mitte kõu jaan, numusu, ega aegi sõma, ei taas kõnge, esana mõtsi mando, numusu, taas sõema. Mõhtsime kaawin vanu aagi iti, minunja gaite kõu jaan, kui see see põtsi, mitte see põtsi, vahadanma pea, vahadanma pea, kui see vahaja, kui saan meikil kõu jaan, teda, neki nüüd siis, minu on nii juhool, tsa ka kõus, haistimus on otsimandu, kõus, kõu, kõud siis nii nüüd, nüüd siis, 500 metramuttevi. Trigioosid tag, biisk, mu ja mu ei taapulnud saab sihtal mun ja mu hakkum taataski Spaniu asegu tega tehovisinud asegu suurdu. Ja kui me eetan magi või, te ma saskur taataski, eest tapitsu olnud pauskuu jasa, te ma saskur taataski, biis magi või, ei minna. Kaagi sihtke me suuniau, tega kui esama teisinud, meetanaja tehtavimpa mea tehtiata maatsi. Skogah poegi esama koosulja asemai inib, evoge teisi nindog, emaiskavitsku, enbitska. Evoegu, evoegu, teemame taguktea kanema tridi jõusid taga. Ja kui te põeva, ei või miskud mungaulja, ta miskud spikskuja, ta muuniaulja, jooksja ja muigaga taatseltana, kui te oma tuja ka muuniaulna nois, jooksegu teida. Ja kui on niida, uhtsid toegi ahaks siit kõu ja, ei kui kakkua tagi kõu ja, ta kui tsega oma asja, ei kajata, kui staks või, tebama kegatsi ikki bii kurtats, ta mes siit kõu ja kegats. Jooksja ja ka, nii ohja ma neguna, ei soa pahtama, jõm sepasta hoon. Kijaptsi ma numma, ma te neegi, kijaptsi ma te neegi, ta meil kund, ja kui ta askud soo me võngit, te neegi tebe 35 jõusid ma tridi jõusid. In my heart, nii kajaptsi, kajaptsi, seal ma või saketsa kõumikii tipa kiitta, ei oas katte, ei midst. Kiju annu, ei vanu annu, ei pappin kui piisis, mõeks kehta, kui on ikki ei midst. Ei vanu meegi, kui istama olega, et ta ei okele, kui istama olega, sreita, tanseida, Tääns ei siinud, siis te malma teüden aks kall. Menna ma ei tuutama, nagi, et tuutavad sai siinud. Nääntu usk, kuatake, et sige kuatake ei ta meid. Tope vaas kama ka nob. Ta vahsumis, kusi on taud. Oulendian lau, sa krii lau. Svehtama, tääns eest on, et katta ääga ei siinud. Kahti visad ma. Ma tõm on, et ma kiima kaalti peegi üld. Aal ei siinud, nagu teidai. Iedu eest ka. Ega on anna ma mu visad, et saa historian. Ega saa, et ka all those years on ma läheb, et ta ka mixi on, keaab tõu, co-chair of the medicine chest. Ega vaa, et technician for the treatment, oled on keaab eest saa. Eta põttama, nandu, ta on ma katta, ei mispõik. Nia ta on ta. Mui on la kiipu maan. Mina ega muin kiipu meid oto, ussema, mida osmuse. Kijama ta pui või, et vaataki ta hea, vaatakem ka või, ja hea kuantaks siia. Muin, muin kiipu maan. Saame, et kihti ei maa, ussema. Pumea ne, kijamitra ne, kijamitra kegi, ussema. Kusuma, et tõu ma ajaga, kui on ta, ta on ta aegu, kui on ta samu kovikust, samu teidast kõikust. Ta summa, kui tuttahkugu, skaajak, ka või naa nii gaan istahkega. Ta saman nohts, kui tuttahkuma, tõu maa tõu, kui tõu, nii gaan, ka pui nii gaan istahkuma. Tõnu ja ega aeman on nohts, on nohts uhts teopule, ega uskaja juhts, aeman. Mu juhts või ehit, uskaja. Mu juhts, mu juhts ki kuhpegid, ki kõi, ega ngedan vies või on. Mu juhts, ega keskimeid. Ega kui nii gaan, nii tega muiga, kõik põlida taht auks, sampukumu unja oma, maam te neidsega, maam te neidsega, maam te neidsega, maam te neidsega, en taht annu. Ega on, ega siinu kajas, uskiinu, kiu sampukumu, ega on annu. Spihke maatsik, siinu on mahtus kaja, apuneki, siinu on maa rõu, ega on siinu. Ega siinu on maa rõu, ega on siinu. Mu juhts, mu juhts, mu juhts, mu juhts, mu juhts, mu juhts, mu juhts, mu juhts, mu juhts, mu juhts, mu juhts, mu juhts, mu juhts, mu juhts, mu juhts, mu juhts, mu juhts, mu juhts, mu juhts, mu juhts, nase tepsikak. Pupistiga mõttaja. Mõnuhit noh pakinga, on te tohtean enni pepe. Eva sülja, mõnuh pakinga. Tane kohtse, agi atsi musta, noh kum, agi atsi haha atsi musta, ka tepsikakõi üte meh, mõik peesapahten kii kui. Taha kii ehkin, minna jihkin kii kui, mõe noh kuhut, agi isi kaegi. Ego atsi tepsikakegi noh kuhut. Ego atsi apsistipaegi, apunantogimten eesikanta tõutam. Apuga või saa atsik. Ego sõikii tego jaan. Tapu engi seegi mõm kõun. Ego nüüd tapu hehtine. Keapsanuska agi isi kaegi nüüd tapu hehtine. Mõi peesapahten nagu atsi kii kui tepsi kaegi naksikame. Angi mõimtuga, angi mõiga miütsige taha miksik on tepsikak, mõis miütsu aga. Kii kui ehmahta vah, emiütsik, kanata, eegi skuh, muumus, muumus, muumustalaga. Mõi mõikusten ei tuhteenõk tees emiütsik ii kui. Ego ta uskalski ka miütsikagi. Ego anana emiütsis. Ego naa nii üks naamaatu, naa. Ego õhpe ka naamaasvaga, naa nii hea. Egi üks naamaat see pii nii kahka tihta onõhkum. Egi maa maskaata, ees peinii, ei vapahta kui. Spiekegi uski nii üks kõud, mei naanuhtu uski nii üks kõiga naamaat. Mõida asi tehta, aga onõhkum ka naga tulega. Uskini ei üks kõisidu. Asi ei nii taugu asu, muonega amsikid. Asi eb nii nõusud, muonega amsikid. Egi üks naama teesi panseavid, muonega amsikid ta nii üks kõisid. Epa keegi nuhked, muonega amsikid. Kahki on hea kunan hea. Mina tees ma nadsid, napeva tees ma nadsad, või üks jõuhtalja, egu musu, tees ma nadsad. Uskini üks kõis, muonega amsikid. Asi ega kunan ei üks naamaat. Skõu, skõu, skõu, skõu, skõu ei sii nii uun, egi üks naamaat. Skõukendale aset, et egi uskini üks kõud, asegi kiisuga keskem, et kõik on mis kõu. Egi üks naamaatani, kahki on ujas võunani. Oga oli ma ujas võunani. Egi üks naamaatani isku. Isu ja egi vahkuhta hehtu, ka oli ma uhtu, ka oli ma uhtu. Juhpikid ta ei tohi kiigui. Võist teiks naamaat. Ma suome üisist, et juhpikid ta tõu maaski. Juhu gaul, juhu gaul, emaut, ketat oi. Eks ergana noskini üks, egi isa, egi isi et uskini üks kõud, asegi isu kõu. Pärg on minna noskini üks. Eks naamaat, muone emsikid ta sega minnaht. Ega üks egi üks eest, egi üks minnaht, uskini üks, mis ta me minnaht. Egi ühkuhke. Egi taas kõngetsi kehti, ega ena noskumutsi, emina huidusse muo, egi ma tõi ketsi. Egi ügõime sihtahatsi, hata juhkana, tapab muhtehkuda nanu uskini üks. Piistata või uskini üks. Egi eks naamaat, tansi tees ma natsid, tansi tees kõhtsi ei maid ütsan, skõu. Egi eks naamaat, egi aadsamus toads, ta neheke. Ta neheke, ta kõhtsi ei maid kõtsan, skõu. Tansi tees ma natsad. Mine mehcete signe teeg, kõite mõg, kini ei kõhkuh, kini ei kõhkuh, oto asem suo, ütsanu, oto asem siit, egi teesamine, ütsanu, kahki on egi kõtsan. Egi eks naamaat, minna, kini ei kõhkuh, ütsanu, kõhkuh, ühkuh, ühkuh, ühkuh, ühkuh, ma natsu, või agu alist, kisugus, kes sesn, egi eks naamaat olen, tal skõudseb, kisbindgi, reemteegi, kis ehti, kis ehti, kis ehti, jukus, teespamna, tõna kisesele kusugus, ah, puumuida pihs skoata kusugus, elõe rukan megi, heita kis, kisbindgi kusugus, kõnnohtee pihs skoata, kõi kõnnohtee ühtan ma, kõnnohtu kõemana puhda pihs skoata, kõi kõnnohtee muks, kõnnohtee teatutama, kõnnohtu kõnnohtee puhda etuega, elõe ruki, kis tehta, ma natsi, elõe ruki, elõe ruki, kissele kõus, kissele kõus, kissele kõus, kisbindgi, siis seehtsime, kiskehtama, där kusting nagu läheb kui mea Stuart ver�estime tä� juhi havas울. Kis seeнес ega removed Kispineega eb meid saahua on, juhu jah suona, tõma kehtu, eegu taui eegu, ka taui eegu, ma nad sihtaa, kui ta on, kispineega ma nad sihtaa, eegu, ka piugun ennahu, jah suon. See ei kiitadse mus, taadse. Kiigui ta kustad, taadse, see kiigui, ei kiitadse mus, taadse. Ja kusel kui spihel, eegi su või kiitahehts. Nete enda või ktsik, naa peal, elõiss, kõu, kiiet muhtel, enda või ktsik. Egi kiisiga keski mihtsik. Innuuga keski hegemul, innuuga, jah suon, eegi apata, kui või kiihiks. Kuskehtamog, desi ma nad sihtsignet, võitsa ei siin juhu. Kuskehtamog, mined desi ma nad sihtaa, kui vaevasram, psiskuo, misiduga, kahki ülema skihki ja. Kuskehtamogikui desi ma nad sihtaa, elaita pasta angi, kuskehtamog. Ja kuselt uutu asjums, anni hee, kautu asjums, kuskehtamog, desi ka keski ma nad sihtaa. Ja kusel, juku näen heemine, kusel tees võhpihil, andmaraagi peisega, kusin oma, kusine hea uu jah suoni, või sihtaa, kus saanma, et desi ei uhpigna osu oma. Ja kui anni hea uu jah suoni, pab mida saahegi, piisaduoab stuoanel rungi, piisaduo võhsimu, hea isma nad sihtaa, oga nii anni. Na, aga kui etsime hea, kui ma haan, kui ma ootavu, ja ta sihtagi suori, nii on kaihtu, on ka anni, taga ei veel kiveidutame, kui spengas kehta anta pehe kuhta ena nii huu jah suoni, meetan ka miolgi mau. Kans tuhtoorg, ta ei siinim kamaad, kans tuhtoorg, ta osems, ka ma või katamaas kiigui. Ai siinu, ja kui ataksid, kaks kehtien, tees, tees pămnad. Muiga kaas usta, ai siinu, ja vissa lehta, meega tapas istaa. Mina ei kispe nüks, ja kui on ei hea huu jah suoni, kui kuhpegi, kaks kehtien, tees pămnad. Kispe ma ei või tehtu nihta, mii või tehtu, on kandu nii. Kispe aspi hea tuu nihta, katavahkega, kui sihtsirade. Kispe ma tsäe muhtu nihta, kaks kehtien, ta aspi tehtu lihtamanda naginame. Kispe mõi kuhkavaatisipaju taskihkaan, punaantoutams kamanetid, tuhtsmaatis, ka uias, uiast ainu. Mina anmala nehe ja uias võon, peega ma uias võon nihta, uias võon nihta, kui minna ka kismu. Uias võonam. Ka kismu. Heega ei ka kismu inne, ka pahast anga. Ka kismu. Mina ka kismu inne, tapah teimu. Uias võonam. Jookse, egu ja manma, ega tandaht on pehtoogum, kehti ega, ma muihkaatse, ega vanan peegi, ma ams kutah. Ka kismu. Ka kismu. Uias võonam. Hega ei ka anan, muhtime staago, ei, kui on sihtsga anan, kui on painan, kui on ei või soo kiihkuja, kui on ei võimtse mänguja, kui on ei või usipi, siipi, peikta mihkuja. Ka kismu. Uhtime ei ka staago, hega eksin oma osu jahta, kui ta oma asemus sinu ka, põttin kananu. Ega põttin kiahan ma, ega paas staago, olis või asu võnna mõndu meestaja. Ma tehtin pehtoog, mõinu teiks noh muohog, kui ta oma asemuse, mu umus siirve on või erominere agi isimu, ui oma asemus, kai soo pahta ma ega vanan või isimu, ma ei muhtime etsil, emus saime, tege, muudu taasemsa, ahpõitur jõusaa muu ja muu ei kaag eesumud. Eks see, kui mu ei kaag eesumud, muigi asuna muu taasemsa. See, et ta on peeganma ei tänne jäimah piksku, napel krisku, muiks naa mua, et see, kui taasem suu kaag eesumud. Eks see, kui muiks naa mua, et see, kui tuhpi kuon on, nii teemtenu prüida neete, et vahaa neimu on. Piis mõtun naga nukana taguhte on, ees muiks naa mua kaag eesumud agutsuun. Egu anna maatse muun muu anna ei eemus suu sihtak. Eih taguhte, eihki, et patse, et patse sihtsirata mehki kui, et patmingeeg, et vasta auk. Anna navas tegimiet, kanna kee tegimiet, kee tahtu eemtünnua nehtahke, tagi saksidu hee, eemtünnua nehtahke, kui staanata meegu usuna, kui ta kuskua teemtu hohtu teempa inni, ega eemtünnaga nukata taguhte. Eks see kaag eesumud on, peegu eesu on, kaag eesumud. Egu nii kaan jõna kaite, egu toon nii kaan jõgin toimaanud. Siis tuhti inkija, tuhtama on amma, kui ta meegi, naasigi isasutama on, tuhtsigi asutama on. Spihka eegi, eegi või eegi sõitsikan kehtee, huma eegi, kape mees sihtamaata on, kui pisse skimak. Mees siha ogani. Uhtstobugi, kui tuhtapa nii huin, ees, kui mees sihtamaata on, eegi pab maatsi heegu, psisku ogu tegi aavareku. Egu nii kaan kee, mees siha ogani. Uhtstobugi on antud, pidus ta kui ta tatsu huin. Aisega mõegu maatsi on, ma põon ma psisku on, ma mõegu ta rau. Eegi asam kui heegi, eegi pustai on saegu heegi, eegu on minna heegi, heegi, heegi, uigi heegi, heegu minna heegi, heegi, heegi, uiti aapsist, eegi uusi heegi, aapu mõemosti heegi, eegi, eegi, eegi, eegi, kui togem kui heegi on, eegi, mõemosti heegi, ma aga heegi, kahki üli kohti, ma aga heegi. Ma aga, ka me esti sihtamata. Teda ehtakun, kutak uhtabani havasvagan, kaksna matna. Psisku on ka midna. Teda eegi piirub, seega uub maatsu heegi, seega uub maatsu heegi, seega on ka midna. Heegu minna heegi ka midna, eegi, kiske putsega naga midna, ta vasga eegi ka, kaksna matna, tis vasga eegi ka, kaksna matna. Minna, minna eegi, uuma eegi, tõmaga oia piihtakuma, ta ehtaku, eegi, kaksna maaturame, ta eegi, ta eegi, kaksna maaturame. Tõk sa eegi, eegi, eegi, pahapanaatsihtamaa koja, anana eegi, seeinu, ujaneegi, aguaskameegi, ta ehtakta pahamatu, asegomtenetu on ehtamaksia, asegomtenetu, poepema muhtsuvimu kõahku, kaksna muhtsuvimu vaheha vaheha, kaksa muhtsuvimu kõahku, esame tehtavahide vaheha, kaksna maaturame, kaksna poepema, see on siin vaheha, ka maaturame, kaksna maaturame, ta vaheha, sega kaksna saab vaheha, kaksna saab vaheha, ta kaksna vaheha, ta kaksnud tehtavahide, ismitene kõetap, kui te makis naanu. Mina kii kihta maagega, kehti ega ei ta nõut ning. Kiihta maagega. Kiihtu oki vaa pahtamuk. Ega ikkus kui eegi, ka ei nõut ning, kui peame ichetu on. Ieguk ta michet, et ta askuti ikkuk, iegau ees teik saale ikkani. Sune saaga ikkani, eegu ikkukani ei peame ichetu. Ja kusine ots, noots te tagu, ta ui ichi kema ei. Ui ichi kema ei, kui ka põtsi haastu naa. Muipukii kui emat seehta aga ning peatao. Micheti kui me otsi ning peatao. Tegu snoma kui, kui teinigaandata ja patsi kui. Ja kusine ui ichi kema ei, kui ka kui ketsinats, ketsinats tuhtapane huunuo, põta ui ichi kema ei, põta maatsi haastu ei. Ja ta naan ma ka agi, ka agi teita naana. Trenen papanati, ta naan kemaati juunuo. Ja kusipukii kui, kii kui ekskehtama, nii naan oma ei sepab maatsi haastu ei. Ja kui on ma ka kusine oma natinand. Kaksine oma natinand, teise psiskog, teise opegi haegu. Ta opegi tamasu ei. Ta patsi haegu, ta ei ikine keegu, oavata michi eegu, ui aasta michi eegu, ta minahui eegu. Ja kui on ma ka kusine oma natinand. See keegi, kaki ogi kui, teise pab tapma, teise teppai, kui peegasgi, kaksine oma natinand. Ma keegu, kaksine oma natu, oma kai sii nisi aahuma, kui kai sii nisi stama, eegu anand ma kaksine oma natinand. Oma kii kui, natu kii kui, aahuma ab t 측 t Eisenegi ja upubab t 측 t Eisenegi juiehtama kui. Kii kai sii nisi stama, nii suunand ma tansi isa eesaba tschita, isa miia appa tschiid ja kut anand ma kaksine oma natinand. Naa ma tuugam, kuku sik ta natinand. Ja kui minu kaksine oma kける kamiitinand. Ta et ikine oma kui, kakupuni piks kuu nanu kaksine oma natinand. istuhtatuega. Kaksinaa maatna on minu. Ma aga kui mu ma kaksinaa maatunu, on mandi nii siivun naananma. Ja kohan ma kehtsinad sõnma, et et tegsta teks skeitame uuteeniga. Ja kaksinaa ma ei siinistuhtamega nõhtsga agi iska. Muipu kohan ma ega, ma sõna egega kaksinaa maatun. Muipu kohan ma agi taas võu, muipu reu. Ne teemine taktsinaa ma uskinu, uskinikšikõu, ta sest nagat sihtad ma sõhkiha, ta sest nagat sihtad umami jau. Aga põmme tõnehtsikan. Tõna ei, ne te, anihemtõni, ei nii siivu, nii tõnehtsivistada või tsehue. Ja kaks isinistuhtamega nõhma. Muie aeg, muimama siis minna kaksinaa maatun. Han manne et teemakasinaa maatun, agi maam tõnehtsaki. Minna nõhtsga isinistuhtsikata egega. Kaksinaa maatun nõhma, ka mii opat siihut ei siinu. Muie amaga uissagaat siihut, katta vahan maan, katta vahan. Agi sihtakun, kaksinaa maatun, muimiaas. Anma katta vahga. Geetõan ei siinistuhtahueks ei nõu, te sii mii oisi nii ühkuja maata inisia. Apus, kogin ka vasime mananta tiitõan, te sii mii oisi nii ühja. Te sii üitsi haja, kiitsikte maaks nõu. Egoegu, kaks nõu, inisuu ta haja. Minu ta nõutunama, minu ta nõutuskama. Kaski ta, kogu, inisiuun, miu inisiuun, mii näegu, muimata ka ei siiuun. Anma ka mii oos, ei siinu gapama siihut, inisuun. Minu anma ei siinu gapama muhtahegut, ega ega pahast tange. Ega ei nanta oga isi pahast tange, ega ei nanta oga isuhtsine. Anma mii ois, ei inisiuun, ega anma ta haja. Jukse muipugu, mis näegu, ei inisiuun ta haja. Muipugu agi ta asu, mis näegu, ei inisiuun ta haja. Ma ka anma, ka apma, tahka anma, ei inisiuun, vahel ei tuhtahegu. Ega ta haja. Anma ka, ka tega, ke teiuu ta isiinu. Miuga keski hemu, ka keski muu, miubi nalasuun, minna miu ahkuhtuun, katta vahke. Minna ega anma, ja ka miu kihta, ka keulikui, ega ega matsa kihta. Jukutu agi inisiuun ta, muipugu anma, mis näegu. Ja kus saa ega, ja kus inie ei isinsu tuhtamaananma, kus naamaatuuga mu anma ega. Tanhe kanraagi esu ta mahtanma, kus naamaatuun. Ja kuhmina, kaja teisuma, kianu, uga keski muu, urinu, ega, ega, keski ma osu ja, ja kub peegi, egi muruhtsastel, ta paamaatuun nihta ujehtam. Kii ka noehteenu onma, ega keski ma osu, aga noehteenu onma. Tan teegi, tan teegi, vannipaik, muuniauks, naamaatuun, spihpugu, kaitis, naamaa ka uja. Muuhts, ta vahta, muuhts, ta vahta, anma muuniauks, naamaatuuga mu, kui, noehta, keski ma osu. Uht, meegu, kiis või pinnama. Ega, ega, minen stavuna, minen stavuna ka teumeistas. Uhts, toegi, tutame. Iinu, kes noamaa vasu aakaname, ega, ega, pinname, ta kui vangi hiihtan avas, muidane hea oot, maata muuniauks. Ega, sõgisb, muuniauks, noamaa osu, mui anhi sa jau nanhe, ega, vahkuhtu nanhe, muegu, muiminanima nad sihtuun. Muigun. Ma aga kes noamaa aga on, ta nüüd see tees sa ega, ta kui ispa peegu, peegu, peegu, uhtapa nisvi, kes noamaa aga on. Muimaga kes noamaa aga on, ta nüüd see kutu antes, naga tuhki. Muiminanima aga on, ta nüüd see paminat, kinna peegu. Ta asemis, ta nüüd see paminat, muiga kes noamaa aga on. Muiminaga kes noamaa aga on, ta ui kohtaavide sa ma nad see on. Kõmusu on kohtaavide sa ma nad see on. Muiminaga kes noamaa aga on. Uhtsid tahu egi ehtago, mun jaoks noamaatun, tavanegi higui. Ehtago. Jooksai, mu ojänma piste, jookse iskiks noamaatuke, nähe ovas, muib piste. Uhtsid tahu egi sihtsige. Uteniga on ekutua, si noamaa aga, ekutua kisuhpige haja, ekutua ovasas, sniks, kõus, kisuhpige haja. Ta nüüd, nüüd nii kihkua, muidama nad see on. Ta ma tseime, umusu, muuhkuma. Muigu tawaan, ta ma nad see on. Muigu tawaasemis, aga tawaatak, si noamaa, minna muidake, minna muidake. Jooksis põige, ahpõite aga, pihkuhtanan, umaga ispakuseimu ja, ta mes sihtutu tawa, ta nab päivakuhatud, ta nab pahapel, ahpennatud. Jookse, ekutua nanma, eegu, eegu, eegu, isua pahtamaan, umaga peab, umaga maatsisianama, nii, nii, nii, kihkua, nii, huutab. Ma kanantauta, nanoutanistan kiihkaht sõptu kuus, ja vanme aga, kui sihtamaan, nii, nehe jõu ja sõun. Nehe jõu ja sõun, nohij, ta kuhke. Piisnud ja ispiht siin, ka oentogah, kui sihtamaan kiihve, doog kui sihten, tani hann makus. Tani hann maki annoo, kiihvega patsi, patsi nii, katama, kõutaga mu sihtaja. Tani hann maku. Tani hann maku. Kiihvega patsi nii, katama, muikid teebi, kui ta mis jõu. Tani hann maku. Ahi, jõu, jõu, jõu, jõu, minu, jõu, jõu, minu, minu, minu, minu, minu, minu, minu, minu, minu, minu, minu, minu, minu, menu, minu, minu, minu, minu, minu, minu, minu h мне. Kas nüüd teab, et ei nii musu, kiumani ei rano teegi, ta ei kiia ikkavin. Ei mis tees. Eksame teegi, pis, psiskuok, pis, natu, nii pii, pis. Jo, kahkiu ei või muutavasa, ka me tega peane vahkuhtamaan. Pekii või pati nii katamaane, apu psisku, kuatakehake. No, ei ehk õhtsinnan. Mõi kanta psisku, ta kuatakehake, nii tsanana. Eksie kuatakehake, kaana nii tsanan, õhtsinnan. Eks õhtsinnan, aga kiivi sa katsav, nõutavim, daasimus. Eksie õhtsinnan. Kispe nii tse, nii tse maaks, muhake. Nanta või taga, vastahu, nii tsanan, noahkuumaga. Eksie või sakemake, kahki ahku siihavu. Nanta või taga, emeku amamii või taga, sõgutsega, sõgutsimake, ka muotsimake. E muskumake, vastahu. Sõu ühes või nohe, kaitu ehkuhage, ka vahkohta maha, vahkohta aui nohe. Ujes või onegi absistad, uhtata nohkuuhu jääk. Ujes või onegi hitam. Mõi kõus on oma, või kõus on oma, ei sii nii on. Ei ühes või onegihteegi. Ei sii nii on oma. Ujes või onegihteegi. Mõiti pehtama. Ui kõusia. Mõiti pehtena nohku. Eksieki ispen, kui muhtsukahati, kui muhtsukahati, kui visakad sihtan, ujes või onga pigune, ka vasta nohku. Pehtena noh ja ahkutsutsikai siinu. Ujes või onegi pigunak. Eksieko, kui et amatsüeegi, kui nuhta on ta, et naahkapsu. Nuktau. Ujes või on pigunam. Kisben, see inu ja või on pigunam, ma muikii vahvimaskin. Ei suahkuhtuk, ei suahkuhtuk. Puutama natsihda, või ei või on suonu. Vahkuhtu on, vahkuhtu on, ei või on suonu. Vahkuhtu on, et sa laah. Kui sa sääksin, kui pigunemine on laah, või sihtuk. Kisben sa sääksin, kui pigunemine on laah. Uhtsid olpukii, kui naks, kui naan töisi pigunaman, nehi jõu ja suonu. Paastaahuinu saame sa sääksin, naan taut, aga mis see kaas on, mõe, et neipoota, lihtain, tasa ma osui. Paastaahuinu. Kui pigunemine on manma, mõe lõhsuun, papeueun, te magna lõhsuun, pigunemine on sääksin. Õks või ja suonu, taas kõud sõnma, ega angetoana, ega kistehtuun. Õnne staiti teimata, kisteimata, lihtain. Egovin alla, kistehtuun. Kairi kaatsi osime kia kõi teimsu, noots tapah teimu, noots ojekta kisteimata, ja kui kõm jõutu taapud, kõm jõuskaapud. Kõi osime kia kui aitis, kui kõi maamis teimus suende, ka Paastaahuinu. Tapah teimu on anma, mena, ja lõhsuun. Ja lõhsuun. Kairi kaatsi osime teimsu, kui teimaks ka Paastaahuinu. Nandogest tapah teimu, kui kaki ojeka, kega ega. Tane kohti ka muisiin, ektemagna lõusiin. Kispinega ohti muisiin, epatingine Paastaahuinu, kispine muige muusihtan, jooksese, kui võngest seda lõusiin. Epikunaman, epikunamasvinase, hanma muusihtaunanma kaks teihtavu. Kispinega egi muusihtaan, oeg ektemagna, muige muusihtaan, jooksese, võngest seda lõusiinase, epikunamananma ujesuun Paastaahuinu. Ja kui nann hea, te nakuad see, kui nann hea, saajav nann hea, lakuad see, kui nann hea, muiga muusihtaan. Paastaahuin, kui Paastaahuin, kui asabungan anturitehtaman, piisananma, saajav nann hea, pisse kaapuma, kaapuma, tuskineske, e, pähtak, tõmahau. Võhtamool mihtataataman, võhtamool temaa reimat. Võhtse. Võhtamaaga eesan anna, võhtamaaga. Kik skehtend, te sihtsigein, te sihtsime oos, kik skehtend, ma aga muugi see sihtsigein, ta patnugan. Ataan meegi skehtaman te sihtsigeid, ma aga muugi see sihtsigein, ta patnugan, ei võhtamaa kui siin on. Kui saa ujesuuna, ujesuuna nange toanna, ja ma tahak, ja kui saa ega ja tahaku oga kihteegi, kui saa ujesuuna. Kah tahaku oga kihteegi, kui kispingidab, sugo tabuhti, ja vaa heaugeduhtaj, ja kui ega ja patihtaidame, ja tahaku oga kihteegi, tahto aga isga, kimi oonsga, kimi juba kuseimune kikseipaak. Egu tausike, nii heauged, aga nii heauged, ujesu.