 Højt fra træet skrønnetop, stråler juleglansen. Peter Fabers højt fra træet skrønnetop er for julen, hvad emageret er for takt og toende. Julesangen beskriver nemlig lige præcis, hvordan man skal fejre julen. Vid den russin først skal træet vises, siden skal det spises. Men rent faktisk går traditionen med at placere et grænt træ med lys og pønt midt i stuen, en del over forud for sangen fra 1848. Der sker noget i Pokergøren i København, den 24. december 1811. Der tænnes Københavns første juletræ hos Martin Lemand. Og her i 1811 starter egentlig den moderne danske jul, juletræs julen. Når du strammer, kvæler du... Lemand var præstets søn fra Holsten, så han pyntede selvfølgelig i træ med de Holstenske farver, hvid, rød og blå. I Tyskland har varianter af at pyntet træ eller torn til ære for Jesu førsel var erkendt siden 1500-tallet. Men først i midten af 1800-tallet skulle traditionen for alver igennem blandt det bedre borgerskab i Danmark. Og hvordan så sådan et træ så egentlig ude i 1848? Det er jo et klassisk juletræ. Jeg lige vil sige, du kunne jo se det nogle steder i Danmark 2015. Det første, jeg synes, man skal lægge mærke til, det er, at nu begynder de nationale kolører virkelig at komme på træet. Det er røde, hvide farver, det er. Den næsken, man lægger mærke til, er den del af pynten faktisk stadigvæk af spisende. Vi kender det jo godt. Først skal træet vise, siden skal det spises. Man skal også lægge mærke til, at gævrene hænger eller ligger på træet uendparket. Så kan man sige, at der er noget sjovt ved det. Ja, fordi når man går rundt om træet, så kan man spøge læger på, om det er mig, der får trommene, der skal jeg have, fanene eller hvem skal have sæben. Men vi må jo ikke glemme, at julen også er en kristen af højtid. Og derfor har du Bethlehemsteren i 1230. Men du har også den lange stige herovre, en såkaldt jakopstige, hvor Passer Jachten jakopplikker på en mark og drømmer og ser en stige, der forbinder jord og himle. Og ingen er gået op og ned af stigenen. Så det er et af de få grælgøse symboler, der er på træet. Anestaj var for de fattige her i midten af det 19. århundrede. I det bedre borgerskab fik man altid Gåsestaj juleaften, og Gåsen blev så mensstægt hos Bageren. Fordi man kunne ikke selv i ovnene i køknet steg i Gåsen. Der skal man tænke på, at det, man havde i 1848, som vi er her, det var et åbent lille sted. Det var ikke et støbejernsår, som vi kender det, og først er man for at støbejernsåvnene omkring 1860-1870, der begynder hos morgerne at lave alle de her dejlige julesmokker, vi kender. Så en jule i midten af 1800-tallet med en vanillekranse ville være utænkelig. Altså ingen vanillekranse, men til gengæld masser af pevernøder og andre sødelsager, som kun var frem i julen. Og så var der den der mækværdige dansomtræde. Man har spekulerede længe på, hvad skal det gøre godt for, og der har man så tænkt på, det kunne være en god lejnighed for børn til lige at stå bag og tage det roligt, gå hele vejen rundt og tage afskillige gange, kigge på alle gavne og få tiden til at gå på en god måde. Ja, det er, hvis ikke alle forældre i dag der genkender netop den tradition, som specielt berolelijende på børnene. Julesgaver har altid udød en urolig tiltrækningskraft på de mænste, også her i julejemmet fra 1919. Det børn ønsker sig i begyndelsen af 1900-tallet, er jo ligesom, at det man ønsker sig i dag, det nye, det hottest overhovedet, du kan forestille dig. Og pin i huset har jo sikkert ønsket sig et nyt størbjernsk komfor, så det har hun fået. Og drengen er måske lidt mere, som drengen i en gang er. Han har sikkert inspireret af de skrækkenliane historier fra første vandskrig, ønsket sig en ubåde, og det har han fået. Det er det præere jul, er den stadig stigende velstand. Du kan se det her på træet, at der er elektriske lyskæder på træet, det var særsynligt i 1919. Så skal du også ikke mærke til, at det her festigt pyntet træ egentlig slår meget på det nationale og romantiske, der er Dannebrugsflag på træet. Vi skal til at have en afstemning i Sønøjland om tilhøjelsforhold til Danmark, så Dannebrugsflag er Dannebrugsflag på træerne. Og dog, ikke er alle var lige glad for den hvide farve i det røde. Mange socialistiske hjem pyntede jo ikke med Dannebrugsflag, de pyntede med ens farve røde socialistiske flag, og man ved også, at de arbejde hjem, kunne man også godt læse julen, hvor gil er holdt for de små børn, og hvorfor skulle man ikke det? Jesus var jo ikke sønne af en arbejder. Lysen er det vigtigste, og det er det børnene mest af alle ser efter. Mening med julefest må være at tale til børnernes følelser på en sådan måde, og man forstår julens virkelig idé. Derfor bliver man også tagelig opvendelig indstillet over for socialismens tanker. Og så er spørgsmålet vel blot om socialisten Christian Christiansens julønske fra 1932. I dag har større chancer mod Peter Fabers evigyldige konstatering fra 1848.