 Daniel Erik Otten er professor på Aarhus Universitet ved Ejnano og Institut for Molekulær Udologi og Genetik. Her forskar en i proteinmolekulers evner til at gå sammen og organisere sig selv i større strukturer, hvilket blandt andet har betydning for bekæmme sig af Alzheimer's og Parkinson's, og andre nødegenerative sygdommen. Daniel Erik Otten nødtager at uddannelsen ministereres lille forspris, som uddeles hvert år til fremragende ømne og forskere i international særken. Det min forskning handler om, det er at se på proteiner og hvordan de er i stand til at organisere sig selv. Proteiner er nogle stoffer som findes i alle celler, og de er normalt meget velopdragende, men de kan også klumpes sammen og danne nogle store aggregater, som vi kalder dem, som medfærdssygdommen. Vi vil gerne undgå den process, så vi på den måde kan holde folk sunderraske. Men samtidig er det interessantet ved proteiner, at de kan både opføre sig dårligt, og skidt, at de kan også bruge denne her evne til at selvorganisere, til at danne nogle nødtige strukturer, som vi måske kan bruge i mere nanoteknologiske sammenhæng, til at designere sådan nogle smarte, molekylere maskiner og tænke i den retning. Så de her molekylere enskaber er noget, som jeg er utroligt interesseret af, at finde mere ud af, og bruge alle mulige teknikker til at undersætte. Det, som er så godt for mig i min forskning, er, at det forhåbentlig kan gøre en forskel. Der lyder som en cliché, men det er rent faktisk noget, som kan have betydning for folks helbred, hvis vi kan forstå de her molekylere ting, der finder sted, og bruge den til at designe lægemedler, som kan forhindre det i at finde sted. Og at vi også kan lave nogle nødtige ting, som kan bruges, ikke bare for at gøre folk raske, men for at forbedre dagligdagen for almindelige mennesker. Og hvis vi kan koble vores så meget grundvidenskabelig forståelse med dagligdagen, så synes jeg, vi kan komme langt. Jamen, jeg er utrolig glad for at modtage den her pris. Det er selvfølgelig en stor ære, og en stor udmærkelse til den forskning, som bliver udført i min gruppe. Og jeg sætter som en mulighed for, at vi kan fortsætte det her arbejde. Ikke mindst fordi den her slags penge er noget, som vi kan bruge præcis, som vi vil. Så jeg kan for eksempel ansætte nogle folk, som har gerne vil have til at lave noget arbejde, som jeg ellers ikke har penge til at bruge, købe lidt abratur og have lidt flere penge til at købe kemikalier osv. Det skal vi nok få brugt.