 Min forskning spreder sig over to forskellige emner. Det ene er Fiktsfiktsstudiet, og det andet er Rumagens studiet – – og mere specifikt den tidligere Ruman I 1700-tallet i Danmark. Indenfor Fiktsfiktsforskningen har jeg været med til at definere – – og har været med til at vise, at vi som mennesker har en elmene – – menneske i evne til at kommunikere om det opfundende. Eller vi skal fortælle os en fiktiv anekdote, eller om nogle karakterer, der er opfundet, så vi også skal bruge denne her evne. I forhold til romanstudiet har jeg fundet frem til nogle romaner, som har været fuldstændig overset i litteraturhistorieskrivningen. Jeg har altså foretaget arkivarbejde og har fundet de her gamle romaner frem og har analyseret dem og foreskud i dem. Noget af det, der motiverer mig allermest, er at kunne bygge videre på, hvad andre har skrevet om og tænkt og foreskud i tidligere. Og så føler jeg, at jeg bidrager med mine egne tanker og med min egne forskning til et fældt, som jeg finder vigtigt. Og jeg synes, at det fældt, jeg foresker, er vigtigt, fordi det handler om, hvordan vi kommunikerer som mennesker, og også hvordan vi er i stand til at danne nye genre. Noget af det, der har drevet min interesse for denne her forskning, er faktisk værkerne i sig selv. De her 1. danske 1700-tales romaner er utrolig sjov og spændende læsning. Og det har i sej været en glade for mig at få lov til at dykke ned i dem. Og også faktisk finde nogle værker, som jeg ved, der ikke har været nogen, der har set på i måske 100 år. Og så får jeg en glade ved netop at se, hvordan umagen forfatter i 1700-tallet har skrevet om nogle almindelig menneskelige problemstillinger, som vi stadigvæk går og tummler med i dag. Simone har været en meget værstsat kollega i vores forskningsgruppe Narrative Research Lab og Center Fictionality Studies fra allerede før POD'en. Og i POD'en, der sætter meget imponerende den måde, hun udvikler nye teori på, som bliver brugt internationalt af de førende natalore, og samtidig så formår hun at anvende det på en række danske romaner, som ingen har læst i flere 100 år. Jeg håber, at vi om forår vil have et større blik for, hvor vigtig fiktionalitet er i kommunikationen helt overordnet set, og at vi opdager, at fiktionalitet altså også bruges i politiske taler og i reklamer, og når vi interagerer i dagligdagen på den ene side og på den anden side, håber jeg, at den næste literatur i større, der bliver skrevet om dansk literatur, også har blik for den blomstrende romankultur, der er i 1700-tallet og som er skrevet på dansk.