 Det, der sker, når stressresponset bliver sat i gang, er for det første, at vi har en oplevelse af, at vi underpresser. Og den oplevelse kan være, at vi oplever noget, som er troende, som er ubehageligt. Den oplevelse kan også komme, fordi vi tænker på noget ubehageligt, eller den kan komme på grund af det her evolutionere med, at de andre reagerer basaltid hver gang der er noget, der er uforudsigeligt. Under de her omstændigheder, hvor man oplever og verver under press, så bliver der sentinelt fra hjernen, især fra Amygdala, som er ligesom hjernesalarmcentral, en typotalamus, som aktiverer HPA-axe, når det er autonomenævesystem. De sender nogle stressormoner ud, det er adrenalin og nordadrenalin og kortisol, som inducerer en langt række ændringer i hele kroppen. Den logiske forklaring på, at alt det er aktiveret hos os, det er, at stress, det er et adoptivt respons, det vil sige, det er en adfærd, som er fordelagt i fra kroppen, og den er blevet indkodet i kroppen gennem 100.000 afvis af år, med det formål at kunne redde os fra reelle farer. Vi bliver eksport, altså vores fornuft bliver eksport. Det kører sådan rigtig meget automatisk. Så på den måde er det godt, hvis vi skal til eksempel, at vi får mere bløde til hjernen, når sanserne bliver skærpet, vi husker bedre, vi indkoder, det vi oplever bedre, når vi stresser, som udgangspunkt. Det er en klassisk graf, som illustrerer sammenhængen mellem stress og performance. Så har vi lavet stressniveau. Det er ikke godt at have lavet stressniveau. Man skal have en vis niveau af Rousen. Så stiger performance indtil et punkt, hvor det begynder at gå ned og igen, når stressniveauet bliver forhøjt. Hvis vi er for stresset i for lang tid, så får vi de modsatte effekter, vi får svært ved at huske, vi får svært ved at koncentrere os. Og på endnu længere sikre kan det give symptom og banksted depression. De oplevelser, vi har ned fra kroppen normalt, når vi har et stressrespons, det kan være, at vi bliver ansætende eller hjertet banker. Vi får sommerfulde maven. Det er egentlig ikke symptomer, det er normale kropslige sensationer, som egentlig bare tager en bordt kroppen ud af sit bedste. Når vi taler om symptomer, så er vi lidt derover, hvor det måske har varet for længe, altså hvor der kommer nogle fornemmelser fra kroppen, hvor det vil have kommet over i nogle mere skadelige effekter. De kan opleve i deres sind, at de har svært ved at koncentrere os, svært ved at huske dårlig søvnkvalitet. En konsekvens af lang tid stress, det er inflammation. Og så bliver anden inflammationer også længet netop til depression. Jeg tænker, at man kan sige, hvad som helst, som giver hjernen en pærese fra, at den tror, der er far på færre, hvad som helst, der gør det muligt for, at der er abstraherer, altså at tage en pærese fra alle de der alarmerende tanker, så det som jeg, som gør normalt, er ved at gå en tur i naturen, eller tage på fisketur, eller diagmotion, eller... Hvis det er, at stress har kørt i længere tid, så kan det være, at der skal nogle mere målrettede indsatser til at komme ud af stressen, eller hvor man skal lære kroppen, ligesom at finde tilbage til en tilstand af vile og ro. Og her tænker jeg, at jeg er på yoga og meditation, som er det, der ligger mest evidence på.