 Første gang Danerne nævnes i de skriftlige kilder er i 500-tallet efter Kristi Føssel. I det år 100 skriver Historisk skriver forskellige steder i Europa og med dansk gruppe langt mod Nord. Vi befinner os her med i den historiske periode, der i en dansk inddeling af foretiden udgør den sidste del af jernalderen den gemenske jernalder. Vendes blikket derimod ud mod Europa kaller samme periode bl.a. den tidlige midelalder eller folkevandringstiden. Tidligere havde rommerede for enet store del af kontinentet, men i 400-tallet faldt deromarske imperium fra hinanden i Vesteuropa. En ustabil men dog formativ periode fulde, hvor nye etniske og politiske enigheder opstod. Nogle eksisterede kun i kortere tid, mens andre konsoliderede sig og kom til at udgøre grundlaget for Europas fremtidige udvikling. Exempelvis er det på denne tid, at Danerne træder ind på den historiske scene. I forskningen er der tradition for at anvende folkenavnede Daner, der nok er den mest oplagte oversældelse af det latinske Dani, og fordi Daner sikkert også er tæt på den olgenordiske variant af netop dette folkenavn. Folkenavnede Dansker er derimod alang nye dato. Det opstod i stedet i 1700-tallet grundet en tysk påvirkning af det danske sprog på dette tidepunkt. De første skriftlige kilder, der beratter om det område, som senere bliver til dansk rige, er rumerske historieskriver fra tiden omkring Christi Føssel. Exempelvis fortæller den rumerske historieskriver Tacitus, cirka over 98 efter vores tidsrejning, om en lang række germaniske grupper nord for rumerede. Men hverken Tacitus eller andre rumerske historieskriver fra denne tid anvender et dansk folkenavn. Men i 1500-tallet skriver historieskriver i sydeuropa om en gruppe i det fjerne nord, som de på Latin kaldte Darnie. En af disse var den gotiske historieskriver Giordanes, der placerede Danerne i sydskendenakien. Senere i 500-tallet skrev også den frankiske historieskriver Gregor Attur, om Danerne da han kunne beratte om en dansk kongis flåd af en greb på frankiske kyster. Ved første øjekast lader det til, at Giordanes, Gregor og andre historieskriver nærmest ud af det blå begyndte at skrive om Danerne. Men nærlæses de relevante killer fra perioden bliver det klart, at sydeuropaiske historieskriver allerede omkring 500 må have skrevet om Danerne. Disse første skriftlige vidende spjørt er der ikke overleveret til i dag. De alteste skriftlige vidende spjørte om Danerne findes altså i 500-tallet. Killernes relevante udsavn er ganske få, men de tegner dog et billede af, at Danerne udgjorde den mest signifikante gruppe i Norden. Da Danerne ikke forekommer i romerske killer fra hver hunderne efter Kristi Fyssel, men til gengæld fremstilles som en markant gruppe i 500-tallet, er det sensyligt, at de opstod som gruppe i den mellemliggende period. Det vil sige, at Danerne må være opstået i løbet af tiden fra omkring og 200 efter vores tidsrejning til omkring og 400 efter vores tidsrejning.