 Mit navn er Mette Vorst. Jeg vil gerne snakke om økologi og dyrvælfer, og hvordan de hænger sammen. Økologi er ikke bare en nisseproduktion. Det er faktisk en måde at tænke mad og landbrug og miljø på, og det er også en måde at tænke dyrvælfer på. Vi starter med de økologiske principper. Økologien viler på et grundlag af nogle principper, som er gentænkt af iPhone i 2005. Det er den internationale forening for økologibevægelser i verden. De tænker økologi som sundhed, økologi, retfærdighed og omsorg. Det jeg gerne vil snakke om nu er, hvordan det så dyrvælfer hænger sammen med det her. Dyr er vigtigere at tænke på på to måder, fordi dyr er en del af en gård. Det vil sige, at de skal hænge sammen med det gårdsystem, som er omkring dem. Men de er også værre især noget værre, fordi de er levende, tænkende eller følgende sansende individer, som kan følge smerte og som kan følge glæde, og derfor skal man tage sig godt af den. Sundhed, det er langt langt mere end syddomsfrihed. Sundhed, det er, som man kan se også her på billedet, det er dyr, der er vellerbalanceret harmonisk, og har et godt liv, og kan bevage sig frit og er i harmoni på en eller anden måde med deres omgivelse. Så kan man tænke sundhed, og det er helt indlysen, at det hænger sammen med dyrvælfer og økologi. Så er der princippet om økologi. Det her, hvor kredsløbet kommer ind, hvor dyrne skal passe til gården. Dyrne skal passe til deres omgivelser, der skal være sammenhæng mellem antallet af dyr, og det type dyr, man har, hvad hedder det, hele sammensætningen af besætningen, skal ligesom hænge sammen på en eller anden måde sammen med gården. Så har vi så retfærdighedsprincipet, færnes. Her er det, at man siger, der skal dyrne, de skal givees frihed. De skal givees frihed til at kunne vælge, så vidt det overhovedet er muligt. Man skal give dyrne et godt liv fra fødsel og ind til den dag, hvor de skal slagtes, eller de ikke er her mere. Det er principet om retfærdighed, og lad den vælge selv. Så har vi det sidste princip om omsorg. Det omfatter det hele, fordi det omfatter egentlig også de foregående principer. Man tænker omsorg på en bestemt måde inden for den økologiske driftsform, fordi den der frihed man gerne vil give dyrerne til at kunne vælge en form for naturlighed. Den skal man tænke ind i sin omsorg, så man skaber en ramme for dyrerne, hvor de kan få lov til at udføre deres naturlige adfærd og leve et naturligt liv. Samtidig har man jo en gang taget min i sin husholdning. Så man har en pligt til at tage sig 18, og sørger for, at der ikke er rådyre, sult, tørst, frygt og smerte, og noget som helst, man skal tage sig 18 og de er syge, og man skal interagere med dem, man skal være sammen med dem på en god måde i det daglige. Så omsorg handler både om at give dem en god ramme, og så også at tage sig 18 som mennesker over for enkelte dyr. Den måde man speciellt tænker økologi og dyrvæld fx, der er en naturlighed i det, og det er en meget sværere en, når vi snakker om husstyr og produktionsstyr, som vi altså gør. Bildet her for eksempelvis at køre og kalve, der går sammen ud på en mark, det er ikke ret tit, man ser, at dansk melkekve bruger mere, men det er en måde at prøve at imøde kom den naturlighed på, som man ønsker inden for en økologisk driftsform. Det er naturlighed, så at mor og afkom kan få lov til at være sammen, lige efter førsten de ikke bliver skilt af, at de får lov til at komme i gang sammen, og få et forhold til hinanden, at man så bruger det senere, så det er kompromit, der findes indenfor. Hvad kan man sige, det er dilemma, og det er kompromit, man bliver nødt til at søge, når man har husstyr. Den naturlige adfærd, den er utroligt vigtig for dyr, og det er noget af det, de kan få lov til at udtrykke, når de har et udliv. Dyr, når de er opføres af helt naturligt, så går de stiller og rolig rundt på en mark og græsse. I hvert fald kører, går de stiller og rolig rundt på en mark og græsse. De går på en bestemt måde, og man kan helt klart se, at de er også sociale væsner, der har brug for et gruppeliv og et socialt liv. Det har de også om vinteren. Her, der kører derude om vinteren, det er godt for den. Det er både noget, der styrker deres sundhed og deres velfærd. De får lov til at komme ud og strække benene og bruge deres led, bruge deres muskler, bruge deres knåler og få noget frisk luft. Det fremmer også hygiene og det hele, så det er noget, med man slår mange flurer med et smæk. Man kan sige, at dyrne har mange naturlige behov. Et af de naturlige behov, som små kalve har, det er, at de kan få lov til at patte. En af de måder, man i møde kommer, er i nogle økologiske besætninger. For eksempel at se nære sutter op til kalve, så de kan få lov til at stå og patte. Det kan man grine lidt af, hvis man kan sige, at den frihed de har. Det er til at vælge farver af deres sutter. Men det er meget svært at snakke om naturlighed og hvordan man i møde kommer naturlige behov. Her har vi en kog, der passer kalve. Den passer kalve, som også ikke er dens egen. Det kan man så sige, at det er naturligt. Nej, det er det jo ikke, hvis det var ude i naturen. Men for en kald er det i hvert fald langt mere naturligt at få lov til at drikke melk ved en kog mange gange i døgnet. For lov til at lege med andre kalve. Og for lov til at bevæge sig rundt og springe og sådan noget i en box sammen med andre dyr. Så den der balance med hele tiden at finde, hvad kan man sige, den der naturlighed i den måde, man har husstyr på. Det er noget, som vi har arbejdet meget med, for den her forskning med sundhed og velfærd, inden for økologisk husstyrbo. Fordi vi vil gerne prøve at forstå dyrvelfærd, sådan som det hænger specielt sammen med økologi. Her har vi en økologisk kanin fra Kuba. Det er så, hvad kan man sige, den nærmeste ultimative naturlighed, man overhovedt kan give et husstyr. Den løber simpelthen rundt på gården. Og på en eller anden tidspunkt skal den jo så fange og spises, men den kan få et fuldstændig og meget naturligt liv, som den lever ude i naturen. Og har så ikke så forfærdeligt meget kontakt med mennesker, men er heller ikke et meget skremt dyr. Det er et dyr, man godt kan komme tæt på. Så man skal se et dyr også som en del af et landbrug. Vi vil gerne give den den her naturlighed. Men vi må også erkende, at de lige som på en eller anden måde er i vores tjeneste. Det er ikke ret mange, der kører med oxe for at spænde. Det her er også fra Kuba, hvor der er meget lidt benzine. Så derfor bliver dyrene brugt utroligt meget, både som plov for en plov og som trækdyre. Så dyre på mange måder er en del af et landbrug. Det her er bagenden, kan man sige, af nogle danske melkekører. De er også i vores tjeneste. De skal gerne give noget melk. Og der er en hel del af deres liv, som ikke kan være naturligt, vi skal bruge dem, vi skal bruge deres produkter, og vi bliver nødt til på en eller anden måde at få det ind i en ramme, så vi kan arbejde med det. Og økologiske besætninger er jo på langt hendevejen også under en eller anden form for arbejdspress, kan man sige. Så vi bliver nødt til at være rimelig effektiv også i det. Alle mulige slags dyre kan tænkes ind i de her økologiske system. Og det her er en økologisk gård i Uganda. Hvor fisk er en del af gårdssystemet, hvor de har både høns og kører og geder. Og de har så også fisk, så en eller anden måde kan man tænke alle dyre ind i systemet. I virkeligheden så helt det her, hvad kan man sige, princip omkring dyrevælfer og økologi. Det er ikke noget, der bare hører til i Danmark, det er noget, der hører til globalt set og i mange, mange forskellige sammenhænger. Her er det fra West Bengal i Indien, hvor fisk også er en del af, naturligt del af et system, kan man sige, hvor det dyrker ris. Hvor fiskene svømmer rundt ind i rismarkerne, og hvor her, som husmoren der sidder og fisker en fisk til aftensmadden i sin rismark. Og det er også en måde, og det er også, hvad kan man sige, et forsøg på økologisk drift i Indien, som jo ellers har været ramt utroligt meget af eftervirkninger af den såkaldt grønne revolution, og hvor vi så prøver ligesom at lave nogle økologiske systemer også. En af de steder, hvor man kan sige, at vi virkelig kommer ud i en form for konflikt eller dilemma omkring dyre og dyrevælfer, og den her tilstreben efter naturlighed, og samtidig, at vi skal bruge dyren, det er gødning. Gødning er noget af det, som produceres af dyre, som er utroligt værdifuldt. Når vi har en økologisk gård, en økologisk bedrift, så skal vi bruge gødning. Vi skal lave compost, det er den måde, man gør jorden frugt bare på. Og som her også i West Bengal, her laver de også, der bruger de gødning som brantsel. De bruger også gødning til at kline hus og gorsplads og med, så gødning er en utrolig værdifuldt ting. Og det betyder faktisk, her har vi et hold, det kan godt være lidt svært at se, men det er altså et hold, der skal plantes et træ i, og der ligger sådan en, der er placeret en nydelig gødningsklat ned i bunden af det her hold. Og hvad konsekvenser har, det er for dyrene, at deres gødning faktisk er sådan en slags guld, kan man sige. Det har den konsekvens, at man meget gerne vil holde mindentørs. Fordi det her, man har kontroll over gødning, det er sådan her, man kan samle det op, så de ikke står derude og klatter ude i naturen. Fordi vi skal altså have koncentreret deres gødning til der, hvor vi producerer vores mad. Og hvis man spørger mange økologer, så vil de faktisk forfærdelig gerne have den der gødning og have kontroll over den. For eksempel som den her givet af fotografiet også i Uganda. Hvis man spørger en ugandisk landmand, hvad betyder det for dig? Jeg blev økolog, så betyder det meget, at han blev opmærksom på den der gødning, og han faktisk begyndte at have dyrene indenfor. Og det er fuldstændig det modsat, at det vi egentlig gerne vil have, fordi vi gerne vil give den her naturlige adfærd og bevægelsesfrihed udenfor. Man kan også tænke, dyrene her er pastoralistsystem også i Østerafrika, hvor dyre får lov til at gå ude over store strækninger. Og det økologi vil vi i principet gerne tænke ind i alle mulige typer systemer, og nogle gange er det nogle meget store udfordringer. Det vil jeg ikke komme så meget mere ind på, men det er bare for ligesom at vise et spektrum af de forskellige systemer, vi kan begynde at tænke ind. Så det vi tilstreper, det er egentlig en eller anden form for balanseharmoniet, der passer til det sted, hvor vi er på jordkloden. Hvor jord og plante og dyre og menneske kan finde ud af at lave et system sammen, der ikke bliver overbelastet. Og hvor jordens frugtbarhed bliver støttet. Og hvor der både er, hvad kan man sige, plads til forskellige dyrearter, og hvor vi alle sammen på en eller anden måde kan leve et vellerbalanser af liv. Og så har vi sådan her omsorg, der også er utrolig vigtig at tænke på i økologien. Det er, at man tager sig af de dyre der er svaget, at man simpelthen går ind og tager alle de funktioner, som ikke altid, hvad kan man sige, lige lykkes for dyrene selv, som her er et moderløst dyre, der skal flaske fodres. At man viser den omsorg og den, hvad kan man sige, menneskelighed over for dyre. At man kender deres behov, at man ved, at de skal have fodre, at de skal have vand, de skal have skygge, de skal have lave, de skal have beskyttelse mod rådyr. Jeg springer lige tilbage. Man skal kende til deres behov, man skal kende til deres sygdom, og det er noget af det, der skaber en udfordring for menneskerne i de økologiske systemer, der har med dyre at gøre. Det er at det her er videnstungt, for de skal vide noget om sygdom, de skal vide noget om naturlige adfærd, for de kan støtte dyrene til den her naturlige adfærd. Og det kan man sige på nogen måde, at det er noget, der adskiller økologien også for mange andre produktionsformer, fordi vi har et meget klart mål indenfor økologien, at man altså ikke kan medicinere sig ud af problem, og man skal simpelthen, hvad kan man sige, bruge dyrene's egne immun for at svare dyrene's egne, hvad kan man sige, adfærd og sådan noget til at give dem et godt liv, så vi må ikke være restriktive, og samtidig så skal vi kende utroligt meget til dem. Det her er en gruppe af landvendere, der er ved at lære om flotbordende sygdom, som er et stort problem i Uganda. Og den daglige passning, og det er faktisk mere krævene at holde økologiske dyr, der går for lov til at gå ud i en frihed. Fordi hvis man har dyr, der står bare sådan i en små box, så kan man meget hurtigt se, om det er det enkelte dyr. Gødningen er fint, det drikker, det spiser, videre til det næste dyr. Hvis man skal til at holde økometten, hvordan de reagerer og interagerer ud på en mark, så kræver det faktisk mere overvågning. Så det er noget af det, der er også vigtigt, når man tænker dyrvælferie og økologi. Det er, at vi har evnen og tiden til at holde økomette dyr på de premiser, som de får lov til at færdes under. Så det drejer sig om, det er en ramme med omsorg og naturlighed. Her er der to små høner, der søger skygge. Vi skal sørge for at give dem de omgivelser, der gør, at de kan have et godt liv. Meget af det er meget banalt, kan man sige. Det handler om, at man giver dem luft, man giver dem dagslys, man giver dem en god hyggejegne, man giver dem mulighed for bevægelse, man kan give dem en frihed. Og det er simpelthen et spørgsmål om at bygge sine systemer op på en måde, så både dyr og mennesker har det godt at trives sammen. Og den, hvad kan man sige, tænkning er på mange måder trænt i det fødvejssystem, vi har i dag. Fordi man gerne vil have det rationaliseret og putte ind i store enheder, og køre det igen på en meget effektiv måde, der ikke altid giver den tid, det egentlig skal til. For at kunne, hvad kan man sige, være der også om dyrene. Kalve er helt specielt, fordi, eller alt avkom er helt specielt, fordi de er sårbar, og de kræver altså tid, men kan ikke bare springe over for geret og laveste. Og vi har den der, hvad kan man sige, store og på mange måder industrialiseret produktion, den snigerser også ind i økologien, og vi skal blive med at prøve at finde måder, hvor man kan til gode se dyrendes velfærd og hele den her balance mellem naturlighed og omsorg. Og det kan faktisk godt lade sig gøre, det her er et meget utraditionelt system at se i Danmark. Det her er en lille kald, der går rundt ind i mellem kørende ude på en mark, og kan gå hen til sin egen mor. Og det er noget, man skal vælge, at det er sådan et system, man gerne vil have. Det er ikke alle, der kan få sådan noget til at fungere, og det kræver talent, og det kræver omsorg, og det kræver, at man ligesom holder øje med sin dyr, fordi sådan en lille kalk kan meget, meget hurtigt blive tabt. Og det er der, hvor det nogle gange går galt. Vi skaber nogle rammer, men det er jo altså menneskerne, der skal udfølge her rammer og være der i det daglige omdyrene. Det her er også fra Kuba. Det er et så-kaldt agroforestry-system. Det vil sige, at det træer afgrøde planter og dyr ind imellem hinanden, hvor man kan sige, at der kan man give dyrne utroligt meget frihed på mange måder, men det kræver også noget at holde øje med, at der ikke er nogen af dem, der bliver tabt bag vognen. Så der er meget fælles læringene. Et af de projekter, vi har arbejdet meget med i Danmark, det har været at lave en eller anden form for læringsplattform for økologiske landmænd, der kan lære om dyrevelferie og få det til at trække. Vi har haft projekter, der handler om at udføre medicin fra økologiske melkekøbesætninger. Og det er faktisk lykkedes utroligt langt hende vejen. Det, man bare altid skal huske, det skal være dyrvelferien, der trækker det. Det skal ikke være et ønske om at undgå medicin, fordi medicin den undgår, når dyrerne har det godt og ikke bliver syg. Og der har vi rigtig, rigtig meget, mange gode erfaringer med den her form for fælles læring, og det at man stopper op og prøver at se på sine egne besætninger og arbejder med det i det der aflige. Så det handler meget om, at det er menneskerne, der udfylder de her rammer, det er menneskerne, der bestemmer langt hende vejen, hvordan de vil skabe deres ramme for deres besætninger, for deres dyrer. Så rammen kan man sige, den er der for de økologiske besætninger. De principer, vi har i dag, den lovgivning, vi har omkring økologi, i forskellige afskøkninger i Europa og i Danmark og resten af verden, den giver nogle rigtig gode rammebetingelser for den økologiske besætninger for gode dyrvælfer. Men den giver ikke nogen absolut garanti. Altså menneskerne skal til hver en tid udfylde den her ramme. Det skal lande, men det skal vi så set også være med til at påvirke. Og i allers er der en borger og en vælger og en forbruger. Og man kan sige, de valg, som vi tager både som borger, som vælger og som forbruger ved at lægge vægt, på dyrvælfer ved at sætte os ind i, hvad det handler om ved at gå i dialog omkring det. Det er også med til at bestemme, hvordan udviklingen i dansk husstyrbru bliver og hvordan udviklingen i økologi bliver. Så det handler om dyrvælfer i økologiske besætninger og hvordan de egentlig hænger sammen. Så for at ligesom at afslutte, så vil jeg egentlig godt samle op på de her principer, som vi har gengået i de sidste 20 minutter. Der er princippet om sundhed. Son jord giver son mad, son fodder til dyrene, son dyrer. Og i princippet også son mennesker, også for fremtiden. Princippet om økologi, det er der hvor dyrne, hvad kan man sige, hvor man virkelig ser, at dyrne de hænger sammen med deres omgivelser. Det er der hvor vi skaber gårdsystemer, og systemer hvor gården spiller ind med omgivel, sådan at den omgivele natur og hvor de falder ind i et krigsløb. Der er princippet om retfærdighed, hvor man giver dyrerne friheden til at vælge, under de rammer man sætter op for dem. Og så er der princippet om omsorg, hvor man kan sige, at mennesket, den måde som vi agerer på, den måde vi også håndterer alle de andre principper på og den måde vi i det daglige er sammen med vores dyr på, og tager os af dem og sætter os ind i hver deres behov. Det er noget af det, der er så vigtigt for dyrvælfaren i økologiske besætninger. Så med det vil jeg gerne sige tak.