 La ruta s'inicia al monument a Joan Güell, a la Gran Via amb la Rola de Catalunya, i s'acaba també amb un altre monument, Antonio López. Tots dos, que a part de ser consogres, van ser comerciants a les índies, a les colònies espanyoles, a les antilles, van retornar, van instal·lar Barcelona i van invertir la seva fortuna amb el desenvolupament de la ciutat. Entre mig dels dos monuments es passa per edificis significatius d'aquesta herència colonial a la ciutat i també es passa per espais molt representatius de l'esclavatge a l'època medieval a la ciutat. En segles XIV i XV, Barcelona va ser una ciutat del Mediterrani amb molta presència d'esclaus a la societat, Barcelona. Es calcula que un 10% dels barcelonins a aquella època eren esclaus. Perquè així no podien la classe popular pedir aumento de sueldo. Era una mano de obra gratuïta per al duello. Hay una dificultad enorme para poder certificar quién era traficante y quién era comerciante. Porque muchos archivos, sobre todo los familiares, han sido destruidos para borrar la huella del tráfico de esclaus. Hi ha documentació, però la memòria s'ha de ser d'aquí, aquesta memòria, diguéssim, destacada i jo penso que encara conmemorada per certes gent. Llavors, com a mínim, posar això sobre la taula i discutir permanentment aquests monuments, aquests espais, doncs d'un punt de vista professional, però també d'un punt de vista de la participació de la ciutat i la ciutadania que opinin sobre quina és la seva relació pròpia amb aquest passat i fins i tot amb aquests personatges, perquè tampoc no agarrem aquest conflicte de la relació de la ciutat amb el personatge. I aquí ja entren els experts sociòlogos, architectos, historiadores, periodistes, aficionados a la història, per començar la reflexió, i tot això ho intentarem recollir des de l'observatori de memòria.