 Hovedspørgsmålet, vi nu vil forsøge at besvare, det er, om der er penge af det hente i et godt naborskab. Det er det, mit indblæk vil handle om, og modsat nabokrige, som Henrik var inde på, så vil jeg tale om naborer, da nu jeg skal prøve at finde ud af at samarbejde, fordi samarbejde, det er noget, man kan tjene på. Må imod krige, det er noget, som koster, det er videre øjnene. Jeg tror, at mange af jer har set filmen naborerne, med Jon Prisa og Eberod, har I set det nu nærere. Der ser jeg, hvordan de efterhånden bruger alle deres ressourcer på at bekæmpe hinanden. Krige af dyr, så heldigere producerer end et slås. Det, mit indblæk udspringer af, er et stort forskningsprojekt, jeg er leder af, som handler om tillid. Det udspringer igen af noget, det kalles social kapital. Social kapital er et mere abstrakt begreb, som handler om at samarbejde. Det betyder egentlig, hvor god er vi til at samarbejde, uden at skrive tingene ned. Det er at sige, hvor god er vi til at gøre tingene samarbejde, uden at han er advokat på. Uden at skulle skrive altid ned hver gang og skrive og kontrollere hinanden, og sikre sig mod at blive snydt. Det er social kapital, altså evnet til at samarbejde, uden at skrive tingene ned. Og der spiller tillid, formodeligt, en helt afgørende rolle. Mit argument er, at tillid er forudsætning for det gode naborskab, for evnet til at samarbejde med sine nabor. Lad os lige lave en nabortest. Forstel jer nu, at I er ankommen til et nyt kvarteret og har fået nye nabor. Og I inviterer den nye nabor indenfor, hvad er sko? Kom indenfor. Velkommen. Hyggeligt. Og lad os lige afprøve om det nye nabor til at stole på. Nu vil jeg lad mig falde bageover, og du lov at gribe mig. Det giver du mig dit ord på. Okay, godt. Ja, tak for det. Jeg siger tak til den nye nabor. Han er gode at samarbejde med. Han kan man stole på. Forstel jer nu, at I også møder naboren til den anden side. Og det nye nabor har så bemerket, at I har en træler. I har lige købt en ny træler, som står udenfor at stråle i solen. Naboren, det nye nabor, til den anden side spørger sig om vedkommende lige må låne trælerne til at fragte et eller andet. Hvad siger I? Vi siger vel, ja, er det greje? Man er tilbordelig til at sige, ja, man vil gerne være flink og rart. Naboren er glad, triller i sted med trælerne. Problemet er bare, at trælerne dukker ikke op igen. Naboren glemmer, at levere jeres nye træler tilbage igen. Hvad gør vi så? Går hende og banker på. Og Naboren siger undskyldt, ja, træleren står denne sted, jeg skal nok hente den og så videre. Der går nogle dage, der sker ingenting. Efterhånden går det op for, at den anden nabor ikke har tænkt sig at leve trælerne tilbage. For den er faktisk stjålet. Han er stjålet jeres nye træler. Det er rigtig trælles, ikke? Rigtig trælles start på det nye naborskab. Og hvad gør man så? Man går vel ind og banker på igen. Skælder ud. Og det er ubehageligt. Det er de færeste, der bruger sig om at blive skælt ud ansigt til ansigt. Og hvad kan man også gøre? Man kan også fortælle de andre naborer. Er det ikke rigtigt? Den nabo har man lånt sine nye træler. Og det vil gøre, at den nye nabo får svært ved at låne ting, at de øver i naboer i fremtiden også har én selv fået ud. Det er rigtig trælles, jeg kan se. Nu kommer ind i en masse børgel. Så man kan sige, at den ene nabo er god at samarbejde med. Den anden nabo var en dårlig start på det fremtidige samarbejde. Og det kan udvikle sig til en nabo-krig. Hvad kan man også gøre? Man kan også overveje, at hyre en gorilla. Lad en gorilla. Hvad koster en træler? En ny træler. 4-5.000. En ny træler. Hvad koster en lade en gorilla? En menneske gorilla. Hvad koster det? Jeg vil gætte på, at det er i det samme lave. Det er også deroppe omkring, at man skal have en dør til sit arbejde, og kan skræmme naboen, så at naboen enten finder trælerne frem igen, eller betaler det, den koster. I kan se den rigtig trælse ting, man kommer ind i her. Og det, der ene er sket, er, at den unne nabo har brugt sit ord. Den håller ikke sit ord. Han har misbrukt ens tillid. Tilid er forventning om, at den anden holder sit ord. Tilid er grundlæggende en forventning, at den anden overholder en uformelt spilregel, og det vil jeg også kalde en norm. I det her tilfælde, at leverere trælerne tilbage. En samarbejdsnorm. Og det er rigtig trælse, når det ikke sker. Det går ud over ens velfærd også. Man bliver dårlig om møder, simpelthen sover dårlig om natten. Så her er noget, der er vigtigt. Og det, som meget tyder på, er, at tilid i den her forbindelse kan være med til at forklare et landsrit om. Og det ene også det, som først motiverer den her forskningsprojekt, det er, hvorfor er vi så rige, som vi er i Danmark? Det er der mange, der undrer sig over, at det er så velfungerende, og det er så rit, som det er. Hvis man kigger på det, og det har juke normalt ikke gjort, de har regnet på, hvor rit om kommer fra. Så det er sådan, at cirka halvdelen af et landsrit om kommer fra arbejdskraft. Det vil sige uddannelse, hvor veluddannelse er en befolkning. Halvdelen af et landsrit om fra arbejdskraft. En fjerdel af et landsrit om kommer fra kapital. Altså fyskapital, det vil sige et rødhus, alt det man kan røre ved. Biler, vej, fabrikshalder, bruger og så videre. Vi er politikere, er vi eget. Men den sidste fjerdel af et landsrit om, kan økonomerne ikke forklare, de aner ikke, hvor det kommer fra. Og her er det, at vi siger, ja men måske den sidste fjerdel skyldes og kommer fra tillid til stedeværelsen, af tillid i et samfund. For hvis der er højere grej i tillid, også i forhold til en ny nag, hvor man får gang i et velfungerende samarbejde lige fra dag et, så kører det. Man behøver ikke at kontrollere hinanden, man behøver ikke at bruge en masse ressourcer på at bekæmpe hinanden. Sparmer en masse ressourcer. Og det er faktisk sådan, at Danmark, vi danskere, er verdensmester i tillid. Det har vi så været inden målet på. Vi har for eksempel spurgt. Folk i en lang række lande mener, du, at man kan stole på de fleste andre mennesker. Og så svarer folk ja eller nej. Og her er i også, for eksempel, en fremme nabo, man møder første gang. Så svarer folk ja eller nej. I Danmark svarer over 98 ud af 100 mennesker. De svarer ja. Vi stole på de fleste andre mennesker. Det er verdensrekord. Så hvis der skulle afholdes et VM i tillid. Ikke i fodbold, men i tillid. Ja, men så har vi i Danmark fået en stor skinnende guldmedalje hængt om halsen. Vi har 86 lande på vores tillidshitliste. Det lavestrangerede land er Brasilien, som ligger råder med omkring 3% sociale tillid. Det vil sige 3 ud af 100 svarer ja. Vi kan stole på de fleste andre mennesker. Lige efter Danmark, der kommer de øvrige kandidatiske lande, nå svar i Finland, og så kommer Holland på 50-pladsen. Men vi finder altså enormt forskel mellem lande. Og det kan måske være en forklaring på, hvorfor vi er så rige i Danmark, som vi er. Vi sparer en masse bøvle, sparer en masse transaktion som kostninger, som de så fint hedder. Godt. Hvor kommer det så fra? Og det er det store spørgsmål for øvrigt. Og kan man forstå, hvor det kommer fra? Jamen så kan man bruge en opskrift i andre lande, som ikke har så meget tillid. Så det er det, vi arbejder på for øvrigt. Det vi kan se, det er, at Danmark har meget velfungerende formelle institutioner. Altså nedskrivende regler, hvor vi så går til rætssystem, hvis vi bliver uretfaldt behandlet. Og den rigtige vinder rætssagen. Vi har altså fravær og korruption. Og det er noget, som altid tyder på, og det er meget vigtigt for et lands tillid. Så det er sådan nogle formelle regler, det bliver overholdt. Og så kan I sige, tillid er egentlig en uformel spille regel, som også er meget vigtigt, ved siden af alle de her formelle regler. Det er noget, som I vil se dagligdagen er gennemsyret af. Og bare det, at kunne gå ind og fortælle naboen en vitighed, det er et eksempel, synes jeg. Glimmerne vitighed, altså et eksempel på den høj tillid i Danmark. Den nye nabo. Altså, du kan godt fortælle mig en vitighed om Lars Løgge. Er det ikke rigtigt? Eller hvad vil jeg? Nogle af vores stadsledere? Det er jo da ikke udløgt. Men hvis man fortæller en vitighed om stadslederen, diktaterne, så er man væk næste dag. Og jeg har for eksempel en kinesisk kollega, som levede i Kigina under kulturablationen, under mavesstyret. Han havde selvfølgelig vist en nabo, som havde fortalt en vitighed om maves. Og det var sådan et eller andet med, at maves ville kunne gøre det bedre, hvis han havde haft en anden kone. Det var helt uskyldig vitighed. Og det var så, hvor myndighederne kom for øre, og han blev så afhentet og blev torturerede. Noget så forfærdeligt. Og under tortur, måtte han så remse navnet op på alle sine medsamme svorne. Og så nevner de navnet han kendte. Der ibland, den kinesisk kollega, som selvfølgelig var nabo til ham. Så han blev så også underkastet tortur og skulle også igen nevne navnet på alle dem han kendte. Og sådan fortsat det jo. Og jeg kan se, i sådan et system bruger man mange ressourcer på at kontrollere befolkningen og på at bekæmpe oppositionen. Det koster det videre øjne, og i det hele taget det er exakt sjovt, vel. Det går ud over ens trivsel. Godt. Men alt det her bøgel, vi sparer, det er argumentet. Det er argumentet, og I kender også, vidtigheden om advokaten. Kender I den, hvor en mand går ind til advokaten og spørger, hvad koster det at gå til advokat? Så siger advokaten, det koster tusind kroner i timen. Undskyld, jeg siger i den her, det siger en tusind kroner per spørgsmål. Der er sådan en tusind kroner per spørgsmål. Nå siger manden, er det ikke sådan lidt dyret? Nej, det synes advokaten ikke det her. Og siger advokaten så, hvad det er, så er deres tredje spørgsmål. Og I kan se, alt det her, det sparer vi, når vi får gang fra start af i et velfungerende samarbejde. Så det vi kan bruge alt det her med tillid, det er at være bevidst om den i dagligdagen. Det gælder mig at være bevidst om den, og så også fastholde den, og gerne få endnu mere af den, fordi det er virkelig noget, der bader noget. Og Lenin sagde en gang, I kender i spørgsmålet Dora, han sagde en gang, at tillid er godt, men kontroll er bedre. Og det vil jeg omskrive, jeg vil sige, kontroll er godt, men tillid er billigere. Det er simpelthen en billigere måde at køre samfund på, så det gælder mig at trykke på tillidsknappen. Svaret er, at det gode navskab, det er der penge, når vi kører på tillid, når vi bruger den tillid, som vi kan observere, danskerne er verdensmæstere i. Det gælder mig at trykke på tillidsknappen her i tillids samfundet, Danmark. Vi har en enestående ressource, det er det danske guld. Og det gælder mig at bevidst om det, og udnytte det i dagligdagen på arbejdspladsen. Hvad var det?