 Aquest és un dia que forma part del conjunt d'actes que hem preparat durant aquest any per commemorar els 25 anys de la Universitat Pompeufabra, els 25 anys feliços i una de les raons per les quals tenim aquesta felicitat és la biblioteca. La biblioteca ha canviat molt en llarg d'aquests 25 anys, perquè comencem de zero i de zero passem el que és avui dia la biblioteca de la Universitat Pompeufabra. Aquesta exposició de fet és un recull d'aquell fons bibliogràfic més desconegut. Si em puc destacar alguna d'aquestes obres, un catàleg, una exposició amb una assignatura autògrafa de Picasso, hi ha una obra en pergamí manuscrita de principis del segle XIV, hi ha un inconeble de les constitucions de Catalunya. Els llibres que tenim a la Universitat Pompeufabra, jo crec que estan per sobre, però m'escreix, del que significa la Universitat de 25 anys. En realitat, els donants han fet un miracle i és convertir una biblioteca que havia de créixer poc a poc en una biblioteca veritablement valuosa en molt poc temps. Vaig fer una donació cap al 2006 i era gairebé tota la meva biblioteca personal i professional de filologia hispànica particularment. La vaig dur rumiar molt i va ser una decisió ferma i em fa molta il·lusió saber que n'hi ha un fons micó aquí i que la gent els utilitza i, per tant, fan un servei molt més gran que el que fèiem quan els deia jo a casa. Jo he donat a la Universitat Pompeufabra pràcticament tot el que tinc. Si trobo una institució que rep aquestes coses amb mobilitat i que et dona tota mena de garanties que t'ho cuidaran, com deia, ben llamint, no hi ha millor d'estar per una biblioteca que saber que n'hi ha per a una institució pública i que tothom em podrà gaudir.