 Det er onsdag morgen lige nu, og jeg er på vej op mod laboratoriet. Så planen for i dag er, at jeg skal op til et problemede, og så skal jeg passe nogle neuroner for ensom at blive braf til min nu. Ja, det er så planen for i dag. Mit navn er Mia, og jeg læser medicin på rådnedssemester her på EU. Jeg har faktisk ingen visst, at jeg gerne med en forsker, og jeg har en visst, at det skulle have noget at gøre med mennesker og medicin. Og jeg blev så koblet op til en postdoc, som lader mig op, og siden der, der har arbejdet med forskellige cellermodeller, som jeg har testet, så den potentielle nye Pankinsons medicin på. I ingen af dem, jeg begynder at arbejde med cellerne, er jeg klar til at kigge på den mikroskopet først. Bare for at se, at de stadig er der, og de ikke er døde, og de ser fin og sund noget. Så klang jeg ved at være med nu, og jeg tænker, at jeg har gået ned mod Grønlødet. Og det er udenlig gruppet mod at ligesom sådan, hvor folk fra forskningsgruppen kan præsentere, hvad de har gang i lige nu, eller hvis der er kommet nogle nye data eller resultater. Så jeg er på vej over til Dan-Drag internal meeting, som bliver holdt cirka hver anden torsdag. Og det er sådan, hvor de forskellige forskningsgrupper, der hører til Dan-Drag, de skiftes til at præsentere noget af det forskning, de laver. Som studierende, så synes jeg, at det er virkelig fedt, at vandelen af en forskningsgruppe, det giver en masse muligheder, og hvis man er interesseret i at blive en del af en forskningsgruppe, så synes jeg egentlig bare, at man skal tage kontakt til en, som man ved, forskere i et eller andet, det kan være efter en forlæsning. Og så skriv til dem, at det værste, der kan ske, det er jo, at du får et afslag. Jeg synes bare, at man skal give det et spid.