 Recepta per ser feliç a la pompeu fadre i sortir amb el títol a la mà. Realment que no li agrada falta aquest pompeu és les ganes de tirar endavant, de tenir valores, de tenir coratge. Un cafè. La xocolata. La curiositat. Diversió i desconecció. L'autocsigència. La motivació. Jo diria que és l'esforç. Impresindiblement, companyerisme i comunicació. Per endulciar el nerviosisme del primer dia de classe. Necessitem una cullerada de nervis. Essència de vergonya. Un passit d'il·lusió. Unes gotes de coratge. Espècie amb els ànims dels amics i la família. I remena fins que estigui tot ben desorientat. El primer dia que vaig arribar aquí va ser com... això és algo que va en sèrio, t'estàs fent gran. Estic nerviosa, realment vaig arribar tard, les primeres dies. Barcelona, molta gent. Me n'anava a casa als pares. Era una ciutat nova, un idioma nuevo. Em vaig perdre, va ser una mica un caos. A l'hora estava nerviós, però a l'hora estava molt motivat. Els 4 anys m'esperaven per endavant. Per acompanyar el dia a dia a la Pompeu. Necessitem un tall de coneixement. El conjús de paciència. Un toc de constància. En aquest punt necessitaràs reforços. Dona-li un toc de color. I salpebra el gust. En cas de dubte consulta la bibliografia recomanada. El dia a dia a la Pompeu és realment acabar vivint per la Pompeu. Vindrà a les 9 del matí. I després a la cafetària t'agafes un cafè. Dos, tres hores de classe, dinar al tapar amb els amics. La tarda amb una altra classe. Vas allà perquè tens una reunió amb no sé qui, ara vas allà perquè has quedat amb no sé qui més. I a la tarda fes seminaris. Acabes tanint tot el dia aquí ocupat a la universitat. Lo que més m'agostes a los profesores, trabajan en el sector, escriben... Molts professors provenen de l'àmbit professional. Pots tenir un tracte directe, ells saben qui ets. El fet que tinguem seminaris i que les classes siguin molt reduïdes fa que al cap de 4 anys acabis sentint una mica un integrant de la família. Aquí també es valora molt la la pena treballant aquí. Entre tots ens reconsem i tirem endavant i s'ajudem entre tots. Per aconseguir el punt just de cuxió cal aprovar... barregem dues collarades de cafè amb un calendari ben planificat. Els apunts, en Juliana. Deixem reposar fins que l'esquema gafi forma. Ja tens el teu resum. Ara barreja-l, flemeja-l... i vingo, ja s'ha acabat el teu trimestre. Treballar per trimestres permet l'aventatge de que les coses van prou ràpid com perquè no t'adormis. S'ha d'anar treballant com una formigueta, dia a dia una miqueta. L'espai de la diversitat que vas de disfrutar és el barro, clar. Però pel simple fet que és desconnecció, no? Per sort o per desgràcia, l'espai que més he gaudit ha estat la biblioteca de les IWES. La plaça de Gutenberg està amb els amics allà aprenent el sol amb les cerveses. La carrera de Wellington és, per aquí, sento que estigna a casa, perquè és com me sento que sóc d'aquí. Un espai que he gaudit moltíssimes, la sala de Sages. Les on assajen els de teatre, també el code de l'OPF. Gaudeix de les activitats fora de classe i marina-les amb amics i bones vibracions. Dentro de les activitats hi ha moltes. Des de teatre, aula de vots, el code de l'OPF. Sobretot a les associacions d'estudiants, que n'hi ha moltíssimes. Tinc pensat fer-me del programa alumni perquè considero que és una molt bona manera de continuar connectat a la universitat. No tot és estudiant. També en què surts de l'últim examen, marxar ja de festa, les pompeu farres. Els amics de la pompeu, la veritat, és que m'ho he passat molt bé. El hecho de estar en esta universidad també nos ha permitido conocer a gente de todo el mundo sin salir de ella, ¿no? Passeas por el campo y hay gente de todos lados. També t'ho faré una oportunitat d'anar a l'estranger. Les dues hem marxat a Terasmos. Ella a Itàlia i jo a Alemanya. Vaig poder marxar a Dinamarca i també vaig poder marxar a Regne Unit. Vaig anar a Londres. Va ser una experiència que ara ho penso i dic quina sort d'haver pogut anar a l'estranger. Potenci el gust amb la salsa del bon rotllo. Agafa Barcelona, gratina-la al sol i remullala amb sorra de platja. En plàtau, acompanyat amb una cervesa i una guarnició de bons companys. Consumeix fora de temporada d'exàmens. Barcelona, realment, m'ha acollit perfectament. Mil coses a fer, el temps és impressionant. La ubicació de la universitat és perfecta. És realment que estudies a Barcelona. Un símil de cuina amb la pompeu. Com uno de esos restaurantes modernos de la hora de cocina a fusión. Perquè justament la pompeu és això, una universitat jove i moderna. Si tingués un gust, és un gust que és diferent, divertit i amb un punt de risc. Que s'ha de saborir lentament. Perquè entra molt fort d'entrada, però després et deixa aquest regust interessant i em vols més. I per acabar, amb bon sabor de boca. Somnis, dubtes, sang, suor i llàgrimes. Elisa durant 4 anys. Enhorabona, ja tens el teu diploma. Han sigut 4 anys d'aprenentatge a nivell personal de desenvolupament. Ha significat la veritat la construcció del meu futur. Aquí m'he fet una persona adulta. Els millors anys de la meva vida. Realment acabo fent una experiència única. El que trobaré més a faltar són els moments amb els amics. És un intencible que mai oblidaré. Estaré de menys venir. Jo ho he de dir al bar, però... Venir, creu. Venir aquí. M'ha sent molt satisfeta, molt contenta, però a l'hora neguitosa pel que vindrà. Em sento preparat i també hi ha moltes ganes de començar una nova etapa a la meva vida. Fa molta pena deixar l'universitat després de 4 anys, però tinc moltes ganes d'agafar aquest nou món que em ve ara. M'agradaria ser algú que estime el que fa i fa el que realment li agrada. Bona feina i seguim. Ens trobem pel camí. Només conseguida. Molts ànims i molts èxits. Bona sort!