 Hvad er lykkeforskning? Hvordan måler man lykken? Hvad betyder det, når folk siger, de er lykkelige? Og hvordan kan det være, at danskerne gang på gang bliver udrop til verdens lykkelige folk? Velkommen til danskerneakademi. Det handler i dag om lykkeforskning. Lykken er ikke noget nyt område. Det er ikke noget nyt spørgsmål. Det er spørgsmål om det gode liv. Man kan gå tilbage til åltiden, da diskuterede man, hvad bør være lykken? Hvad bør være det gode liv? Dengang stod diskussionen primært med dem stort i går. Folk, der menede, at lykken var og opfører sig rigtig, gør sin pligt, opfylde sin plads i samfundet. Og i procurerne, folk som julde sagde sig, der menede, at lykken var, at man få fulde sin egen mål, sin egen drømme, så længe det ikke satte grænser for andre mennesker. Langt de fleste dansker i dag er i procurer, men vi kan alle sammen genkende bide at begge ting. Men dengang handlede diskussionen om, hvad bør lykken være, og den diskussion, der er dukket op gang på gang igen i historien, når velstanden var fremme, når problemerne var tilstregt i langt bagud. I den industrielle revolution i Bril, Storbritannien, i 20. Europa, og igen nu, lige før finanskrisen, hvor alt bulede frem. Det vi spørger om i dag, det er ikke, hvad bør lykken være, det overleder vi trygt til filosoferne, vi spørger, hvad er lykken for de fleste mennesker. Og der er to måder at tænke de her ting på. Den første er, hvad tror du lykken er? Det er også den anden måde at spørge til lykkepå. Problemet er bare, hvis man spørger, hvad tror du lykken er, så er der to ting, der påvirker, hvad folk svarer. Den første er, det er der sociale normer. Der er simpelthen ting, man ikke kan sige, og der er ting, som vi ved, man bør sige. Jeg elsker mine børn, der er for bør de også giver mig lykke. Og man kan selvfølgelig ikke sige, lykken er at banke en brøndbefane. Selvom det måske for nogen er ikke effor er lykken. Den anden ting, det er, at når folk svarer på, hvad tror du lykken er, hvad er lykken for dig, så tænker de på de her helt særlige øjeblikke. Jul og aften, hvor de fik den rigtige gave, den dag deres første barn blev født, den slags øjeblikke. Det er øjeblikke, hvor hjernen bruser over af eufori eller positiv effekt. Det er de to ting, de to år vil gerne kalde den her type lykke, men det er en kort vej lykke, det er brugs. Der, hvor den nye lykkeforskning, den moderne lykkeforskning, er anderledes, det er, at vi ser på den anden ting. Og man kan bedst bruge lige præcis den her type spørgsmål. Hvor lykkelig er du? I stedet for at spørge til, hvad er lykken, så spørger vi bagom. Når vi har svarene fra nok mennesker, som siger, jamen, jeg er så lykkelig, eller jeg er så ulykkelig, så tillader jeg dig også at gå tilbage og se, hvem er det, der er de lykkelig? Hvad er det, der er fælles for dem, der er lykkelig? Hvad er det for nogle faktorer i deres liv, eller i det land, de bor? Der er fælles, der gør dem lykkelig. Vi spørger nemlig ikke til noget, hvad de lavede. En af de ting, som vi har lært de sidste 15-års lykkeforskning, er helt generelt. Når vi har sådan nogle, hvad de lavede områder, så var de lavede spørgsmål som lykke, så det er bedst at lavere med at spørge direkte. Vi skal spørge en bagved, og ellers så lyver folk for os, eller siger det, de synes, lykken burde være. Og hvad er det, som vi taler om? Den holdandske lykkeforskning Rydt van Hoven har gjort det, at han har spillet et op med en korttids- og langtidsfølelser, negativt og positive følelser. Vi vil gerne kalde de her korttidsfølelser for effekt eller eufori. Eufori er de rigtige positive følelser, der varer meget kort. Ellendigheden er negativ følelser, der varer ved et helt år eller nogle gange et helt liv. Og der, hvor vi lægger vores indsats, er herovre de positive følelser, der varer ved. Det er det, vi kalder lykke. Det helt særlige er også, de her to typer følelser sidder to forskellige steder i hjernen. Det er helt biologisk og psykologisk to forskellige typer følelser. Problemet er bare, at på dansk bruger vi det samme ord om de samme, de her to typer. Men husk på, de næste minutter handler det om de følelser, der varer ved. Det er evalueringen af vores liv som en helhed og ikke kun juleaften. Og vi gør det, at vi bruger den her type spørgsmål, hvor tilfreds er du med dit liv som helhed? Eller hvor lykkelig er du alt i alt? Det er lidt forskellige spørgsmål, men vores erfaring er, at det er den samme underliggende følelse som vi fanger med den her slags spørgsmål. Dem, der er tilfredse, er også lykkelig og omvendt. Men vi foretrækker faktisk at bruge tilfredshedspørgsmål er en meget simpel grund. Prøv at oversætte lykkelig til engelsk. Det bliver happy. Hvis du oversætter tilbage fra happy til dansk, så kan vi oversætte det til lykkelig. Men det kan også bare betyde glad. Det særlige er, at det er lettere at være happy, end det er at være lykkelig. Det skandinaviske begreb lykke er noget, der i virkeligheden er sværere at opnå, end at være glukklig, happy, øre, eller hvad det hedder på de fleste andre spørgsmål. Tilfreds er det samme på alle spørgsmål. Og det gør, når vi bruger tilfredshedspørgsmål, så kan vi rent sammenligne på tværs af mange lande, på tværs af mange kulturer, fordi det er præcis det samme spørgsmål, vi stiller. Og vi stiller det typisk på sådan skale fra 1 til 10. Er det et godt spørgsmål? Det er vores erfaring af det der. Det passer nemlig med hjerneskandinger. Jo mere positivt folk svarer på det her type spørgsmål, jo mere aktivitet er der i de dele af hjernen, hvor den slags følelser sidder. Det passer også med, hvad venner siger. Jeg kan spørge dig, hvor lykklig er du. Og vores risiko er, at du svarer, jeg er lyklig, men kun for at gøre mig lyklig. Men hvis jeg spørger dine venner, hvor lykklig er du, så får jeg faktisk det samme svar. Det betyder ikke rigtig noget, om jeg spørger dig eller din omgivelser. Og særligt så passer det med, hvor meget folk smiler. Der er enkelte studier, hvor man har lurt på folk. Helt brugstaveltal, lurt på folk i amerikanske indkøbcenterer. Hvor meget går de at smile, når de tror, man ikke kigger. Og så spørger man bag efter, hvor lykklig er du. Dem, der smiler mere, er også lykkligere i vores undersøgelse. Så vi ved, at den her slags meget, meget simple spørgsmål, de fanger det, vi gerne vil undersøge. Og de fanger det meget bedre, end mere direkte, og mere specifikke spørgsmål. Og hvad er det, så vi gør? Vi undersøger det her på to nivåer. Vi kan gøre det på individeniveau. Og der er spørgsmålet, hvorfor er nogle danskere lykligere, end andre danskere? Hvad er det i vores personlige liv, som gør, at nogen er lykligere end andre? Men vi kan også have det op på en landeniveau, og spørge, hvorfor er nogen samfund, eller hvorfor er nogen befolkninger lykligere end andre? Der er nemlig meget stor forskel på, hvad er det typiske eller det gennemsnitlige lykkeniveau i et bestemt land? Og de er selvfølgelig ikke helt separeret de her to. For eksempel, hvis der er en højere skilsmisset procent i et land, så er der flere, der er ulykkelige. Det er dem, der er skilt. Men hele landen er gennemsnit også ulykkelige. Andre ting kan vi se, det virker kun på individeniveau, fordi de ting, der er på samfundsiveau, er fælles for alle danskere, eller alle tyskere, eller alle genesere. Så det er to rimelige separerede spørgsmål. Men vi bliver nødt til at spørge på begge nivåer for at vide noget om, hvad er det, der er særligt for nogen befolkninger. Og hvor er lykken så? De lykkeliste er her, på en ti skala, da det her procent satsen er danskere, der svarer 8, 9 eller 10. Omkring 77 % af danskerne er klare, at de faktisk er rigtig godt til frisk med deres liv. Det er i verdensrekorden, på ti skalaen er gennemsnittet lige godt 8,3. Schweiz, Finland og Malta ligger her også, som nogen af de lykkeliste. Det er velfungerende, rige demokratiske og europæiske samfund. Så det er ikke underligt. Det underlige er sådan et land som Colombia. Det er noget, jeg kan aldrig nu afsløre, der er noget helt særligt, velatid i Amerika. Til gengæld de værste herovre, Indien og Pakistan, og man skal huske Indien her, er ti år gammeltal. Indien's økonomi udvikler sig voldtumt hurtigt, og det gør deres lykkenivå faktisk også. Så per 2011 er lykkenivået noget højere, end det her tall. For bare fem år siden, før vi laver der en undersøgelse, var det noget, der laver. Og så ligger der, Simbapu for eksempel, et affrakansk land, der er lodfattig, og regerer der en sindssygt diktator, og så de her typer lande, tidligere kommunistiske lande, der ikke er kommet igennem transitionen, som har fået det værste af instabiliteten over kommunismen. Der er nogle meget, meget klare mønstre her. Lykken på landenivå, kan vi så undersøge. Vi sætter det virkelig ind på formul. Vi ser lykken er noget fælles, plus hvad kommer fra demokrati, hvad kommer fra redom, hvad kommer fra klima, osv. osv. osv. Når vi gør det på den måde, så kan vi bruge de samme metoder, som vi plejer at bruge til at undersøge, hvorfor tjener nogen mennesker flere penge end andre. Hvorfor handler nogen lande mere med hinanden? Det er helt standard, samfundsvindskaberne, og vi kan gøre præciste samme lykkeforskning, bruge præciste samme metoder, og løs præciste samme problemer. Når vi gør det på den måde, så skiller der sig nogle faktorer ud her, som vi nogle gange kalder hårde faktorer og bløde faktorer. Nogle af det vigtigste, der skiller lande, er rit om. Rit lande har mere lykkelige befolkninger. Som vi for eksempel kan se på Indien, jo rire lande bliver, jo flere er klare, at de faktisk er tilfreds med deres liv. Det skal ikke ved Indien, at Indiens province udvikler sig meget forskelligt, og derfor er ændrendes lykkenivåer også ved at udvikle sig til forskellige nivåer. Introduktioner er vigtigt. Når vi taler om introduktioner, så taler vi om rætsvasen, politiet, og alle de politiske institutioner, simpelthen er lande demokratisk, og hvordan fungerer demokratiet. Noget af det der fælles er, at jo bedre et landsintroduktioner, det juridiske og økonomiske institutioner fungerer, jo lykkelige er i befolkningen. Når vores liv, vores levnet, og vores egnet om bliver tilstrækkeligt godt beskyttet, når vi kan være sikre på, når vi kan sikre på, at der ikke er politiker, der pludselig begynder at blande sig i det her for at blive valgt, så er vi lykkelige, fordi vores objektiv liv, vores fundament for vores liv er beskyttet. Det tager vi som en selvfølgelig Danmark, men man behøver ikke bevage sig ret langt øst eller ret langt syd på, for at det ikke længere er en selvfølge. Det er en af de ting, der skiller landet ned. Og den sidste er handel. Handel er vigt. Handel gør os rige os selvfølgelig, men handelen gør os en hel masse andre ting, der rykker os lidt længere op på sådan en lykkeskala. Vi har flere forskellige muligheder, når vi handler med resten af verden. Og ikke mindst får vi flere forskellige input. Husk, at noget af det, vi elsker i Danmark, noget af det, vi betragter sig mest dansk, juletræet, det er faktisk en tysk import. Rigtigt mange af de ting, som handel gør, er det, at vi importerer idéer og måder at gøre ting på og gør dem til vores aldring. Og det gør hele vores liv lidt bedre. De bløde faktorer er sådan noget som tillid. De fleste mennesker har tillid til deres familie og deres venner, men der er enorme forskel på tværs af verden i, hvor meget tillid har man til manden på gaden, til danskeren, men det kan møde nu. Danmark har verdens kort i den slags tillid og den deler vi minår over Sverige. 90% af danskerne siger, ja, vi kan stole på andre mennesker. Og de 90% er væsentlig lykkeligere end de andre 30% af danskerne. Tar man til Brasilien eller til Trinidad eller til Rwanda, er der omkring 4% der siger, at man kan stole på andre mennesker. De samfund er markant mindre lykkelige. Uanset, at vores rastvasen beskytter os objektivt, så beskytter tilliden os i vores hverdag ude på gaden, nede i Sjuhmarked, i alle de små situationer i livet. En anden ting er indflydelse på ens eget liv. Er der noget, du er ude til frismet, kan du så selv lave det om. Der er også meget stor forskel. 94% af danskerne, 93% nordmande siger, ja, jeg kan selv lave ting om i mit liv. Vi behøver ikke tage længere til svære, for det kun er 90%, der mener, at man kan lave ting om. Og hvis man tager til det tidligere kommunistiske Østeuropa, så er det langt under halvdelen. En af tragedierne i lykkeforskningen ved kommunismen er, at den ødelager ideen om, at man kan lave ting om selv i sit eget liv. Man havde førere år, hvor staten sagde, at du skal ikke lave ting om selv. Ulykken er, at forældre lærer deres børn det samme igen i dag. Det sidste er religiøstet, og jeg har sat et spørgsmålstegn ved den. Fordi for 15 år siden, da den her litteratur virkelig tog fart, der var et af de første aspekter, man kiggede på en nemlig religiøstet, er religiøse, lykkeligere end andre mennesker, svaret plejde at være ja. Det er ikke underligt. Religiøstet giver en et løfte om et bedre liv efter døden, og det giver en noget mening i hverdagen, når vi ikke forstår, hvad der foregår. Men de nyeste studier viser, at hvis religiøse skal være lykkeligere end andre mennesker, så skal det være nok af dem, ellers bliver de isoleret. Og det viser også, at religiøstet primært harer lykkelevelet, når landet er fattigt. Det gør ikke ret meget i de rile lande. Så her er et af eksemplerne på en litteratur, da i løbet af 15 år har udviklet sig så hurtigt, at vi nu er begyndt at stille spørgsmålstegn ved nogle af de aller første ting. Nogle gange så vælter man ting, ideer som andre havde før, og mellem os, det bliver man ikke populære af. Men det er i dag, at litteraturen er kommet ved tilbage til grundstenene med mere avanceret metoder, med meget mere viden, og så spørger, tog vi fejl for ti år siden. Holder det her stadig væk. Det er så den forskning, bevæger sig fremme af, ved at både få nye indsikter, men også gå tilbage til gamle og undersøge dem igen, være sikker på, at vi ikke tog fejl dengang. Og det her religiøstet er et af de områder, hvor de seneste års forskning har nyangiseret vores viden. Sådan her kan man plotte tingene, meget enkelt. Her har vi, hvor mange folk siger ja, man kan stå på andre mennesker, her har vi det gemste i de lykkeniveau. Og der er en generell almindelig tendens her til, at jo højere tilliden er, jo højere lykken også, den der er Danmark. Men når man plotter det på den her måde, så kan man også se nogle af de andre forhold. De grønne trikkander her, der ligger og rager rundt hernede, det er de tidligere kommunistiske lande. De ligger lavere end de burde. Og de røde firkander her, som tydeligvis ligger meget højere end de burde, det er Latinamerika. Igen, der er noget særligt Latinamerika. Og Latinamerika er et af de andre eksempler på, hvordan forstning er. Vi ved nemlig at have vist i nogen år, at der er noget særligt en Latinamerika. Vi ved bare ikke, hvad. Når vi går ned på individenivå, spørgsmålet, at nogen dansker lykkeligere end andre. Hvorfor er de det? Så er der en ukurve. Ja, det er første i førende, man er mindst lykkelig. Det er de ældste og yngste, der er lykkeligst. Ritterum betyder noget, det at have et arbejde er noget af det allervigtigste, og det at finde den rigtige partner er, ikke underligt nok rigtig, rigtig vigtigt. Men børn trækker fra. Et af de mest unpopulære resultater er, at hvis man har hjemmebående børn, så er ens lykke ikke gjort. Uanset, at vi elsker vores børn, faktisk jo mere vi elsker vores børn, jo mere bekymrer vi os om de børn, og det er bekymringen, der trækker os ned af. Politisk store sted er heller ikke på nogen måde populært, men stemmer man for langt ud på venstrefløjen, så er man mindre lykkelig. Stemmer man langt ud på højrefløjen, er man mere lykkelig, end den almindelige dansker. Og så kan vi ikke afvise, at hel og opvækst betyder noget. Vi har en sendens til at være lige så lykkelig, at evoluere vores eget liv, som vores forældre os gjorde. At glas et halvfyldt eller halvtumt, det lærer vi for vores forældre. Til gengæld til allersist, er der ting, som vi har viset at være lige gulige. Venstrefløjen hader, at velfastageten faktisk ikke gør noget, men det velfastageten gør er en ting, som vi vinder os til meget hurtigt. Højrefløjen hader, at skat ikke gør noget. Skatetrykket tænker ikke den danske lykke. Klima er lige guligt, og rigtig mange velbenede råde, de rykker ikke på lykken. Det sidste ting er, hvad ved vi ikke? Jeg har allerede nævnt Latinamerika. Nogen siger Latinamerikansk naborskab, Nogen siger Latinamerikansk machokultur. Det eneste ved det er, at det er noget med Latinamerika, som er særligt, og når Latinamerikanerne flytter til USA, så tager de det særlige med. De er også lykkeligere end andre amerikaner i samme situation. Personlighed. Det ved I faktisk ikke ret meget om, men nu. Og politik. Kan man have lykkenivot med politik? Fåligbaserer det ikke ret godt ud, men det er der, vi lægger vores erfaringer, og vores indsats i nærmere år. Hvilken politik er dårlig, hvilken politik er god, kan vi gøre noget for at have et helt samfund. Det er nogenlige spørgsmål, som vi stiller i dag, og som vi stiller de nærmeste år. Og det er nogenlige spørgsmål, vi selvfølgelig også håber, at sererne gider at tænke en lille smule over. Tak for i dag.