 Hej, jeg hedder Peter Moritzen, og jeg er lektor af Institut for Statiskundskab i Orhus, hvor jeg forsker i medbrugerskab. Jeg skal jo sådan en bog her om medbrugerskab. Den er noget lang og lidt tung, så hvis ikke du er tid til at læse den, eller hvis du har vænt for at den kommer på Netflix, så har jeg lavet et lille fordrag, som du har inviteret til. Men inden du kommer til fordraget, så vil jeg egentlig gerne lige spørge dig om, hvad du mener medbrugerskab egentlig er for noget. Når man hører sådan en politiker og taler om det i medierne, så er det sådan lidt med at gøre sin pligt og arbejde og betale skat, og være frivillig overhold lov med den slags ting. Og det er jo meget godt, og det er også rigtig vigtigt. Men det er jo også noget andet. Aktive medbrugerskab, det er ikke kun det at betale skat. Jeg tænkte på, hvad der foregår ude i verden i øjeblikket. Der er folk, der demonstrerer dem. Det er ikke mest unge, der demonstrerer dem. Det gør de i Hongkong. Det gør de i Chile. Det gør de, når Greta Thunberg kommer forbi i sin båd i New York og andre steder. Og det gør de, når der kommer flygtninge op af landevejene i Europa, som det skete i 2015. Der er nogen, der demonstrerer for, at de skal have bedre forhold, for at de skal have lov til at komme ind. Men der er også nogle andre, der demonstrerer for, at de ikke kan komme ind. Hvad har det med medbrugerskab at gøre? For det første kan man sige, at de her demonstrationer kan ses som udøvelse af medbrugerskab. Næml. en form for aktive medbrugerskab, som er mere politisk, græser lidt mere, er lidt mere alvorlig, handler måske om din egen interesse eller hvad for en væsentlig samfundsinteresse, som man kan være uenige om i Chile. Der startede det med, at der var nogle unge, som var meget ude tilfredse med, at bussbiljetterne og biljetterne på alvede prisen for offentlig transport, den sted. Men det udvildte sig til en kamp om det sociale medbrugerskab. Om overhovedet at kunne leve for den løn, man har, og om sociale ydelse. Chile er et af de mest ulige lande i verden. I Hongkong, der handler det første omgang om, at man ikke ville have, at folk skulle udleveres til rettforfølgelse i Kina. Efterhånden kom det også til at handle om det i forholde af de Hongkong. Der er der nok måske gode økonomiske civile rettigheder, men der er faktisk ikke alle med en stemmeræt. Der er græns for, hvem og hvor meget man kan deltae i politik. Med Greta Thunberg handler dem selvfølgelig om retten til at have en ikke alt for varm jord med alt for meget CO2. I forhold til flygtninger handler det ikke så meget om rettigheder, men om retten til rettigheder. Det handler om retten til at komme ind i fællesskabet og måske på sikt blive i statsbord. Det er ikke noget, vi er enige om, men det minder os om, at medbrugsskab er kun det der med at være frivillig. Der er tre aspekter i det. Politisk deltagelse, altså også i den store forstand, det handler om de store, vigtige ting, om hvor samfundet skal bevæge sig hen, om hvilke rettigheder vi skal have. Og så handler medbrugsskab netop om det her rettighedsaspekt. Er rettigheder bare politiske rettigheder og civile rettigheder, politiske rettigheder, det er sådan, at man stemmer rett og retten til at få samleløse og yderingsfrihed. Civile rettigheder, det er måske egendoms rett, men det er også personlige frihedsrettigheder. Retten skal ikke blive sat i fængsel uden dum. Det er måske også sociale rettigheder. Det er et aspekt, politisk deltagelse af det andet aspekt. Et tredje aspekt er det, som vi kalder for retten til rettigheder eller statsboreskab. Alle de tre aspekter er vigtige, og det skal vi snakke om. Men inden jeg gør det, inden vi mødes til den her forlæsning, så vil jeg gerne have dig til at overveje tre spørgsmål. Og det første spørgsmål, det handler om dine egen deltagelse, eller om unges deltagelse generelt. Der undersøgelsen viser, at unge stemmer lidt mindre ved folktingsvalgene. Især unge mænd, er det et problem? Hvorfor skal man overhovede deltag? Ikke så meget i spørgsmål, hvorvidt man skal, man bør gøre det. Hvad er det en interesse, man har, er det måske lige frem, nødvendigt at deltage, eller er det lige meget? Det er det første spørgsmål. Det andet spørgsmål, det handler om rettigheder. Er alle rettigheder lige vigtige af civile, politiske og sociale rettigheder lige vigtige, kan de måske lige fremvære i spænding i forhold til hinanden, så når man får nogle rettigheder, så er der nogle andre rettigheder, som kan blive trude for andre. Er sociale rettigheder specifikt, og det er det der spørgsmålet. Er sociale rettigheder en del af medborgarskabet, for eksempel retten til uddannelse, og retten til bistantiel, eller retten til arbejds- og sæson- og sønselse. Træde spørgsmål, det handler om statsborgarskab, altså retten til at overhovedet at have rettigheder. Hvad er en af dem, der er i et fællesskab, hvor man har rettigheder? Danmark har nogle af de skrapeste statsborgarskabsregler overhovedet i verden, i hvert fald de skrapeste i Europa, og i hvert fald de skrapeste i Norden. Blandt andet skal man have arbejdet rigtig lang tid, og man skal kunne tage dansk på et meget højt niveau for at blive statsborgere. Hvad mener du, skal være kravende for at blive statsborgere, og da er man også medborgere i Danmark? Vi ses!