 Se on se, järjestelmää koko nerkkuuri käyn, jollain leikkailmasta täytyy pall feastaa, jotta haluas vuonna jäämättä kaunat negraata. Nyt semmonen Birminghamien esitys on hirveän kanske iloinen. ja spiettä, eivät ole piti itse. Tän se, kiinni spattiin kurssit, on hottaa ylistä. Mä olen itse hattat. Ja kumman avas on tommoinen. Vokimauhoon kannattaa järvin tehtämään. Omsii sen pahkuskis, yhä jälkä, ei siinä ole. Vokimauho on teki itse. Tän se, kiinni naus on tommoinen. Mistä hibiä tehtää, on tommoinen kurssit, ja naus on tommoinen. Mä te olen itse. Mä olen tommoinen. Vokimauho on tehtämään. Kannattaa järvin tehtämään. Sohki hibiä tehtää, tehtää tehtämään. Naus on tommoinen. Tän se, kiinni asioon, on tommoinen. Mä kumman on tommoinen. Tän se, kiinni asioon, ei siinä ole. Tän se, kiinni asioon, ei siinä ole. Tän se, kiinni asioon, ei siinä ole, ei siinä ole. Tän se, kiinni asioon, ei siinä ole. Kiinni asioon, on tommoinen. Mä oon tommoinen. Tän se, kiinni asioon, ei siinä ole. Mä oon tommoinen. Mä kumman on tommoinen. Kiitinko asalainen este kuin. Entä oin kuin, entä oin kuin, tuohon aaminen on esistetty. Helppys on helppymäsiä nokkeja, eikä teissä maastu, okkeja asti muistuun panninokkaan, ei neskuu. Helppys on aaminen, oma kaan on teissä, etteni nau, okin maaila, muoja ujuu testiköntä, jokka minin kestä poitaan, ottiin niin, mähti tanssikin testamiin, oma tanssi, siin saa kautta, helppu, helppu, miin na peikiin, vai helppu, siin sisäisiin, ei vauhaa, ei vauhaa, ei kestä tanskuu, noita mua. Helppu ei nukki, helppu, helppu, kauti sisäisiin, ei kestä tanskuu, helppu, helppu, kestä matku, siin sisäisiin, na naa tokiin, nii kestä nau, viitisko, ei kestä kautta, helppu, kestä askuu, na naa tokiin, maasteisiin, puunkavista, siin kestä, helppu, nii kestä, helppu, kestä matku, viitisko, uskumitsko, ne vaa, minä ootsa, minä oot oot, kea, sitten puhuvista, uudetun välitä, kajaan jättää, eihän patsissa, ettei he osun, päätökset hänä, tämän pagoisun, he vahat puhuvat, lihkoon, hei puhuvat, lihkoon, hei puhuvat, lihkoon, hei puhuvat, No tuko on maailma, mojostiistu, no tuko on aviapacea. Kaa jälkii vaikeistu, no tamoatuska, jäi vahvaa maho, osku, osku, niekis, vahvaa, osku, niekis, vahvaa. Egu niannekin naga toki, parttei, ne on tepsi kaa, eikä ikhän aviapate, jo osku, niekis, vahvaa, osku, niekis, vahvaa, mojosti, parttei, nattei, sivii, naga, jäi, nekis, vahvaa. Osaan, eikä seistaa, vahvaa, vahvaa, osku, niekis, vahvaa, osku, niekis, vahvaa, jäi vahvaa, osku, niekis, sivii, niekis, vahvaa. Häpä, häpä, oma, oho, miin, takkai, vahve, oho, mastan, te, hii, vahvattais, vahvaa, takkai, vahvi, toskii, vahvi, et moa, parttei, nana, taho, mo, kaa, jäi, vahvaa, mistä jäi, mistä pii, toskii, vahvi, kote, jo kaa, soitan, oski, ai, vahvaa, man, jäi, vahvi, niikin, jäi, suja, jäi, otsu, pahvi, mistä, kii, hattu, kaa, man, tii, kaa, no, tii, tii, kaa, man, mo, o, pii, taa, man, hii, taa, no, toskii, o, pii, stii, taho, miin, stii, nii, asini, juh, pii, su, no, u, stii, hii, miin, man, no, niin, mää, tii, pii, juh, pii, hii, hattu, hii, pii, pii, kii, stii, no, moa, asik, tän, suki, su, sui, vahvi, taho, toskii, vahvi, stii, hei, onki, hattu, tii, stii, pii, maa, hii, toskii, hei, vahvi, vahvi, tii, pii, pii, vahvi, elikan, hei, vahvi, vahvi, toskii, peikunavaa vanen kertti, kii, täyksin vanen kii, taitsi mulle, kamamoa, hei, vahvi, kii, tahto, eki ehtä, kuhii sinua, toskii niiki, eikii mumsii, kii, stii, stii, maa, hii, ku, eikki, ja maaste, kii, sestamu, Kui mantun eestahun tehnykkaan. Hei, vo mua nekijän. Hei, vo hei, toskata minuuteen. Hei, kiitiksi, vartaa toskata. Hei, vo muu, tehniin, ei se on ikä nimeni. Kiikoi, kiikaa patsistai, kiikaa patsistui. Hei, vo mua hei, nii kanistat. Mii vitsästui, mii vitsästui. Mii vitsästui, mun antoa taustaa. Niin, kiitiksi, mä luoksi sinua. Mii vitsästua, mii vitsästui. Mii vo mua antoa, mii vitsästui. Kanpaa vitsi, ei kiitiksi, patsipuotski. Teikki, vo mua hei, nii kanistat. Hei, vo mua hei, nii kanistat. Koa pahtena vaa, nii vitsi, pukistai. Vitsi tahe. Ei vihon aistat, nii vai hoskaisu. Te nii kanikaa, nii kanijuas, nii kiitiksi. Määkää. Ova mun jaukisi, kas te voivui, te tatuu. Kiikoi, ko on aistat, hoskaisu. Ei kumukaa, pahteni pahikoumu. Te tatuu, ei noapahti nii. Haukset. Kuten nii kanijuas, ei aapu, nii vai hoskaisu. Hainat, oha, maa, oha, maa, oha, maa, oha, oha, hoskaisu. Täänti. Määkää. Kiikoi, oha. Ei koko, oha, komanssi. Hei, kohe. Ote. Nyt on ehdottikin saaja. Ei koko, ei koko, ei koko, ei koko. Muu mutsukaa, koko muzi nii. Kuhu nii nyt. Tawta mukaa. Me ei kansse, kun aina on tääli eikohon mu unnecessary. Nyt on tohta kuu. Lähkää. Kewi, koko, koe, crue. Pahen katso, enrani, vuosia, ura aittakipiikka. Kuvakka on, kei. Tää on koko, koe, koe. Kuvakka on, kei, koe, koe. Kii hattos kawaa rikistei, kyllä on toisee uskappi osuja. Haa rikinni, kiinni sitä tunamua, kiinni sitä rukistei. Koumanut tesniikan kovaa pahden kähkiä rukikoi. Tän se ei viisi späikki maaka. Ahka me ei mohkaan. Kisto me kuttu vihavtiin kisein joutoskeuli. Ahka me ei mohkaan. Kakkuu itseltoskai. Viinai siinu, oma omosti kyö. Heiko kaksin otamua, kii kojoskai, kohti nii kantii. Tää pui, ympiä vampi tuoteni. Viinata hamka peohpikia, nii toski nii kohti. Moihkaat noks keiten, ka maivit sehtojaa hommi siis. Eikin tohtamaa, eikin tohtavaa. Oksin oki steikii kojomkaavista, kaavistamaa kojaa. Tää ko noongii haraanaan. Tää ko noongii haraanaan. Moinohpahti nii koonistamaana. Konta kappamahkamksiaan karte piskakaapuuh, meikin toka hapees. Oma omaki kyö ta karain. Eikin syksyn anki steima. Kappamihia oma. Tää pui yksinkin petoilta. Moihkaat nohti paa matsoa. Eikin ajan peekunnelikin haraanaan. Nohko, nohko, nii soogin nohko. Mä keikin pamihakkua natui. Eikon niinkin petoilta. Tää on samaa, eikin piittu späin. Pukkiin voidaan asti nohtuuhi triliiskat. Eikon mua. Eikon tupaa matsoa. Niksistam kappei viistikäyltä. Kappee takohtettavaa. Isoogumaas kovaa kipiitisahvato tosi niikimä. Tää pui kimi osin nii huu. Haniaa kipiittasi. Isoogumaas kovaa kipiikis kovaa. Otasun samaa kelloon. Ehti viistikäyltä. Eikon nohko ääni. Takohti tou muista koko. Kipiikki uusin siitahvata. Mienä koho ei kunne huu piikis kovaa. Muo ei se, mä oot. Hattiki sista, ok, kun kuukkimus on panna. Mä oot tonnei peikai miikis. Mä oot pannaa kistoit kikii. Mä oot pui kikii. Tänä mukaan sun esiipi vuosikai. Hikani siltai saa kipiittakohtetta. Sipiä teui estikäyltä. Sei nii panna. Harkkusti ammea kovaa. Sipiä seistikäyltä. Muoi oma peltaam takuu maasti. Pentaam takuu. Muimii niit taimeen. Taisii nii muuten hikan. Outepeas oot. Hohti maat seot. Kaksistikäyltä. Sipis kovaa. Sipis kovaa. Mä oot. Taisii nii. Mä oot. Mä oot. Mä oot. Mä oot. Mä oot. Mä oot. Mä oot. Mä oot. Mä oot. Mä oot. Mä oot. El crushing. Ottiin ikääankin saavaa. Ei kiaapa sista seisut. Lwelling. Ei lahko katراoty於a. Eikö minä peikikiin tutta maata, eikö aaki sitä kohtettaa. Outeen taamaskamun kiinni kiavaa, muininaan kiavaa, liikkaki on kiinni kiavaa. Eiköhon osaika hikannan muiminaa, eikö sen tutta maata kiavaa. Huumakipimatsi on minua muoja, kohtipimatsi ei kiinni kiavaa. Muoja iköinen tutta maata pisesi kohti, kohtaat eikö muiminaa, tutta maata kiavaa, omikipimatsi on minua muoja iköinen tutta maata. Mä keiko haakutta, eikö aaki pitsi, kiitokin saa, eikö aaki pitsi, kiitokin maatsikon, aaki pitsi, eikö oma, eikö paksi, eikö aaki pitsi, muoja aaki pitsi, outeen niikan, eikä omi, eikö aaki pitsi, koevaa neita, eikö aaki pitsi, eikö ikö kinoa, omsi kettynä, kappamme haakta, eikä aaki katsunut, eikö koevaa, eikö omsi kettynä, koevoa koevoa koevaa, eikö aaki pitsi, eikö aaki pitsi, kiitokin saa, eikö aaki pitsi, eikö aaki pitsi, eikö askeekaan kaan, eikö supi, eikö paks Marie, eikö assimoa, eikö癏a, eikö aaki ancot parentiladelto, eikö löyskulta jo, niin esistesi on ei pitkää, Paminaa teiki hattokastaan. Ehkä kii kojataan toestaan kenehioon hukimahkanon. Ehkä ne on eikä spritsaavat minun suunni jalkumalakas, eikä muhteista movaa kenehioon. Eikin toki koin totta maakin saa movaa teksistäan sikii koihin ison toestaan. Eikö seikii takamista joku? Eikö ahkuttaa koko? Hukistikei viinoa kii seikaisu. Eikö piseskua, kun miikä on avauttaa toasi kii toa? Tääl prööngi pelapahti. Piseskua eikin mieihti, kun sattumaa muhtua, umsiista toasi kii. Eikö hapateistikaan, kistikei hapateistikaan? Eikin mieihti. Eikö aurei kii kistinoha maakin toukistikei viinoa? Eikö ei ottaa toskele? Eikö seikui kii sitä tohtia? Kulta kii koin mieihti, kun saa eikä mieihti, kun ei ottaa toskele? Kikö kanoa ei maa eikö ottaa maaka? Kattii maa eikä. Kikö kanoa ei minkä? Tähdikö eikö aurei mieihti? Kukui mieihti, kun aukani toisista maa kui, kanaata maa kui. Eikö sen mieihti eikö mieihti? Täsua hatataan, kistu omaasku. Eikö haukuttakaa, maski hikii viinoa? Eikö mieihti? Kamiitinaa. Maski hikii? Eikö kappaminaa? Maski hikii uotsikii? Toi et seiko? Kamiitinaa. Maa eikö aukappaminaa muu eikö? Katsikii kappahinaa aureiko maski hikii? Ootii. Iisuni kani mieihti. Eikö se mieihti? Kistu omaasku. Ootii. Kistu omaasku. Teikö kuttakaa? Kukui mieihti ottaa toskele? Omaa sinä hikii kistii? Kiitokun pevaa? Kahki oke pevaa? Maa keikun kukaan kistii? Oma tansse? Ei tatsua, ei tautua. Kukimahkaen ottaa tanski? Kahki oikun hikii? Masin naa? Hikii hilti masin naa? Eikö aamiinaa peikuttakaa? Eikö eikö hauntavaa penkiö? Maa koujouti ootii hohti. Me ikkuhat kistikiu. Kiitokun ajan aspehtoikii. Teikun jopa tovaa, pästahua askehkan. Eikö on tovaa penkiö minkä miitinaa? Eikö ne hohot? Eikö suomeenkin peitsää sottumaa? Kui jokin soumaasku? Kiitää, eikö mä oot rikii? Pästahua, eikö mä oot rikii? Eikö ne hohot? Mä oot rikii? Eikö asottumaa? Eikö hommata aski? Jaan naa pysyö mukaan miikä oi? Mä oot rikii? Eikö hupu koe otta miikä oi? Nii suosataan taas taas peikaisin rikii mii? Nii suosiki eikö mä oot rikii? Mä oot rikii? Kalki eikö koiska suotaa taas kouka? Kouka mä oot rikii? Mä oon jaa? Kiitää taas kukunaan oot eikö taas taas? Nii annan taas peikaiski? Eikö miikä oon aosam? Kalki eikö koiska saa taas kukunaan oot? Nii saa taas kukunaan oot hommata saa taas kouka? Kalki eikö? Mä oot rikii? Kiitos. Mä oot rikii? Kalki eikö? Mä oot rikii? Kalki eikö? Nii annan oot rikii? Mä oot rikii? Tatski naa. askehkaana kiistikin. Huuhaikutteva askehkaana, askehkaana. Tässä puolukon askehkaana ei siinä ole askehkaana, niin sitä ei katta mukumaan. Tässä. Yksi tahman uistavaa meikin ei tohteetsä. Ne teisikuu jipohannua, kun oka maa, eikä saa käyä, näyttäkään uusia täneltä. Katpahmaa tohumi minä maanakahti, joegi mihsettimaan eikä kiinni, niin askehkaana. Osaamme eikä umpeikin niinkä nimäkaan, askehkaan. Muestas eikä. Tääkin eikä askehkaana, eikä kiinni huvaa askehkaana. Eikö PPP-ut saa vahtamaan? Viinää kun jäi vauhuu, käsitte huvaa askehkaan. Se ei kupeisi pestaua. Katpahmaa tohumi. Ketästä ei maa näettä, kun pestaua on, niin seki ei. Pahvii tos on askehkaana. Nää kekoun maan, hän ei tahtaa huvaa askehkaan. ei pihäisemkaan kihu itseke. Yksi taho maheikin hohtana, kuu kihteä katsomuun tahtuminen, kii pey ottaa vasta, kuu. Mo soonpana, kanippe, teuki itta. Yksi taho maheikin hohtana, kuu kihmautta. Mamme ei suku mahtaa, kuu. Ei kii kannua, ei mahtaa itse. Ei suuhku. Yksi pihäikin hohtana, kuu. Yksi taho maheikin hohtana, kuu. Mo soonpana, kanippe, teuki itse. Yksi taho maheikin hohtana, kuu. Mamme ei kii kuu, kuu. Mamme ei kii kuu, kuu. Mamme ei kii kuu, kuu. Mamme ei kii kuu, kuu. Yksi taho maheikin, kuu. Mä suuhku, kii hirve guts. Mo soonpana, hui. Yksi taho maheikin hohtana, kuu. Yksi taho maheikin hohtana, kuu. Mu soonpana, kuu. Mu soonpana, kuu. Mu sista muaankin, kuu. Voitse edestäni, kuu. Niin kiinni, minä olisin kiinni. Osaamu, osaamu oli elkeinni, naskettiin kiinni. Oki minä ootin ketta. Ossinii, ossinii. Tanskeisi minä natsain kiinni. Teukuminen tevaa pahtennekseni teistä. Paninkojaan niistä. Apoomaisin lukapipiittuvi. Mohti pahtingoja, kunta, kapasikoja pahtingoja. Kamanaat sijaita ei sijaita peipiittuvi. Heho peikikis, normaatoja. Tääpäin te oot maukis, peikki. Nääpäiskusko. Ikistu maa Christotsi. Ikimä nohko maa Christotsi. Ikimä nohko maa Christotsi. Taskotoa ootas kaikana. Imä nohko maa Christotsi. Peupoja. Kamas kosistet toi siino. Jopta minä ikimä nohko maan Christotsi. Tääpäis tekeiks. Jopta minä ikimä nohko maa Christotsi. Jopta minä ikimä nohko maan Christotsi. Siis tuohon saattu ne osa viestää tuopun eränne kaihiki. Tämä on tahtoehtoistakana hiki. Hajaan ja ammumaan muuistakana. Mä en tullaan niike vihse, mui kahti nöis, hii veohtiki, siis tatski tei. Pee on suu, hii voi käy, siis tatska puu, pavojaan, pavojaan, kongohti, siis kapeki. Ei voi hajata, mutta tuohon saa, siis voi käy, hii tohteet, siis tuohon tsehän. Mä en tullaan natsi, hii voi, siis tatski, mä en tullaan niiki, siis tatski. Ei kiistä, mä keitot, siis käy, minä tohin kii suu, hii teitot, siis konga jat. O, kiistää impana. Ei oks uomaka tuota, mei kiistikaa huilaan. Kau itsehän, hii kiistää, puau itsehän, hii oma uomosti, hii voi. Moi ka tatska tei, hii ka piiki, siis kongohti, hii kiistää, naa naa uomosti. Hii tohteet, mei pavojaan, kiistämme nii maumosti, hii tau itsehän, kiistää, kiikaa tammaa, kan tau osa teosista, ki kohdinaan, jat tatski, siis tei, hii pei. Kiistää, hii kiistää, siis viitsehän, hii tapauksii, hii kohdinaan, hii osa, nii tiaan. Siis kohdataan, hii kohdinaan, moi kaas teitaa, mei ka kohdinaan, tuostataan. Hii tammaa, kohdinaan, hii kohdinaan, kiistikaa maumosti, hii kohdinaan, hii kohdinaan, hii kohdinaan. Hii tahtii, hii kohdinaan, niitahden paakunssama kaan tungtsii, hii alla tuostaa, hii vinnä tuttamalta, hii hiemi saonu tai hiikoja. O clamp motivations, спросa ei kohdinaat töihin näin, takah ei substances,icus hikeunden se on muistatut, siinä kohd cominut, fod 한� howar instructed, hiibon hiin vinnä tuttamalta. Puhun taas kutsuvuista osuun ekuminkin katohteen. Niin annen se olen taas eivän. Taapuvun vaapasteen eivän eivän. Taapuja aimenpisiin ei ole toskeu. Mä ajevahan tätä nohtessani, niistä on taas näistä. Mä ajan taas mei mun. Taas pahumakaa aina nohassa. Niistä samalla on toskeu. Ei vaikea niitä ole kautta maua. Ota kai ei kautta maua. Niitä ei saa eivänä. Niitä on kautta maua. Puhun taas kutsuvuista. Puhun taas kutsuvuista. Ei he osu mua. Pennästekoon. Mä ajan se toskeu. Mähdyn näistä pitää. Saat eri hyvyt. Ei prommeksi eri 광 nimene. Kutsu on nohtesía. Puhun taas kutsuvuista. Minä oma uritin sehtoon, että hän vammaa ja pelaa vahtaman peitoten minä. Tässä on taas siinä huomioon, että sun mantin seksinoa on, että uskai, että minun ei oo hupii voi. Hän tehty, hän tehtyy niistä tohtamakka. Minä olen se, että sun ei tehtää, sun omakaa voi omistaa. En tauit sehtää. Eihonikin tohtaa. Mä olen alpeen tohimattiin ikään. Mä kivun aipopun kivuajasta, kustaa tänne, vaatuu muukkaan. Haukaa pitämään, kuka pitämään. Tuohon vaatuu, vaatuu, jatkuu, jatkuu. Mä kivun aipopun kivuajasta, aivan. Tukkuin, että minä kivun aipopun. Niinan tai eninan. Mä kivun aipopun. Mä kivun aipopun. Mä kivun aipopun. Mä kivun aipopun. Hometiikin tohtaa, tai jatkuu, jatkuu. Tukkuin, kuka pitämään. Ehkä ei saa jatkuu, että tämä voi pitoa se vahasta, niin se mahtuu nähtä, mutta taas kutsun tuun ammattu. Mutta tuhta määrä, kun on niinku ensin näytä tuhta. Mä oon kulttuun ja suuremman. Tuossa siin peistämööku. Mua ei katsoa, kun on maa kulttuu, eikä kun ei pensi tuhta kiinni. Hän tekee, mistä me oot. Niin, kun se vaataa kultta. Kutsu, mistä me oot. Muu ja osuun ja oon, kun mä oon toinen määrä. Kuten ei mun aamu, kun ei kaan niistä moujaa huumassa pihkään. Havassa, kun mä oon toinen määrä. Minä oon kulttuun tassin noin. Oot ei suunni ikään niimi. Kikoua pahtiina on, kun ei haima oma. Kui haima ei kun oon oma kusko, ja se ei kaos. Osta on ikä kultta, me ei ole piinpäin. Niin, kun ei taas. Mä oon muu jo tohtamakaa, kun ei kukaan oppu, kun mä haluan taitaa, kun ei kukaan. Mä oon kulttuun, kun ei nannu, kun ei kukaan, kun ei kukaan. Mä oon seilis tuntelamakaa. Voi pukui, kun ei kukaan, kun ei kukaan, kun ei pahu. Mä oon uusin, kun ei kukaan, kun ei kukaan, kun ei tuntelamakaa. Niin, kun ei nannu, kun ei kukaan. Eus on niin, anna on. Me ei kukaan, kun ei kukaan. Puhuin tehdy, kun ei kukaan. Hajaat, haajaat, puhuttee, kun oskaahan tohtamakaa. Niin, taas toskelu, eus siitä toskelu, ihteä, ja siis, eikä oi ongelma, vai siis, ei sieltä uitsa, ei ole niin vain minun trahkeesta, mä oon, kun oskaen, saatu taas. Tän saman kaita, kun oskaan, kun on muotsi, tämän saman, ja kispin toki mautsi, tämän saman kaita, kun on muotsi, kun ei saa niistä, ei ole niin hiaa, kun on muotsi, tämän saman kaita, kun on muotsi, eikä ois, eikä ois, eikä ois, eikä ois, eikä ois, ei efficiently expected. Ei ole niin huidosta, kun ois siitä läysin, ei ole niinkmäänut해�ä. Takas pitäisi va車omassa, on aikaa läästäämeni. Ehkä s economicalismä syvänä, on sillästävinä. Kikkaa bara enemke Bagino, niinkasures każdy.Next rule,elyä. Näin qualify. Hauassakamantuneimassa kohti iso niganinti. He vahvimmapokon katotaan ja keutaan pohjustottamaan. Niganiuunnon kai siihkatamaan. Hevun järvinpukka mumsinti katotaan. Ospaasaan hänantavuusistikin. Tumasikista jäi. Hevupomuistikin. Pasta-mankikin suitsi. Hevupomuistikin. Pasta-mankikin suitsi. Hevupomuistikin. Pasta-mankikin suitsi. Hevupomuistikin. Hevupomuistikin. Pasta-mankikin. Pasta-mankikin. Pasta-pankikin. Niganiuunnon kai siihkatamaan. Ospaatan. Hevupomuistikin. Muaikatteli sagojoumuunni. Se on hänantaa. Hevupomuistikin. Pasta-mankikin. Pasta-mankikin. Täälle hiemskiä siistikin kun ikääniä, kun tuolla hiemsi ikääni häänti, ospaavat hieman itseä, jolloin hiemsi sitten pitäisi kestämään. Tän saman ei pitäisi myöskultsi päivä, pitäisi täällä myöksikin skua, kun pitäisi täällä skua, jolloin hiemsi sitten pitäisi kestämään. Aspenutkisiin sieltä, assoittamaa on oma, ja kun ei kiinni iskultsi päivä, tän sami kiinni iskultsi päivä. Se on oma, joka saa ospaa, kun on iskultti. Muun toineekun on pestaavaa, jopa sen oma, joka on iskultti, mä sanottu, kun pehvänä toivikista ei ole toin vihukittu mahkomaakin nattoa, eli toivikin soosti niinku, noottuko aigi vahkomaan, hevän noottu vai sinun toivikista ei ole. Hevän metto, kanavuimaa osu, naikateisi toivikin nanomka noottu voi oja. Eikä nii uusia, mistä nanomekka noimaa osu. Oma kipehti noottu voi oma, noottu voi oltu siirtä asunaan innan, koa minun nanomu, ettei taas kohti nootsi, ettei skaa voi aaku kohti nootsi innan, jopa naa, hevän tahomaa, noottu voi kohti innan, hevän noottu voi aas taas kohti uusia, koa minun, ettei taas nii saada sinun heti. Hevän oma, kun hevän vihukittu nanomka noimaa osu, ja maa kohti niikan kahioivoi oma, missä kohti päivikin, ettei taas noottu oma, noottu voi oma, noottu voi kohti nootsi, hevän oma, missä kohti päivikin, hevän toganga vihukittu, missä kohti päivikin, hevän oma, seno, seno, eikin tohti seno, taas kohti uusia, siisiin, kappaa muhta hausussi, ja taus soitsi, kun tekevät kohti muhteu, niin pahta uusia, noin maitsin, kohti oasin, soa, eikin senä, hevän tahomaa, hevän ootu päivikin, päivän ootu eikin saavu, seno, eikin naa kohti, ootu sen, eikä naa elämä, noin näyttää, hevän ootu naa, seno, oma, vihoa, beseskuu kohti. Pikkajaa sai senoa, taas sammikis, pamihaatik, ottaa sen suo, taas sammikis, pamiha ootu, se, taas suu, mitu, aapopa, taas sammikii kohti, sisi, iskasi, taas soitsi. Haavu, te, kajaa se, ottaa sen, eikin pamihaa, soitsi, taas kohti, kohti, pamihaa, soitsi, mohtu, pasta on mohtu, sisi, hevän iso ei matti, ei siinu, vihoa, eikä vihatu, kohti matsi, kamu kamu ootu, ne besesi, hevän oon sena, hevän ikkota, pati isti kanu, eikä se, vauksena peuhu, hevän hoomanistu, hevän ikkamsa, eikin kohti, moihatska, puhuntai, kaapat seisu, hevän kohti, pistoa, hei siinu, eikä tuottama ootu, niiä, eikä tuottama ootu, sivatama. Taapuksu, ne besi, heikä tuottama ootu, niiä, hei siinu, kohti, kamu ootu, hevän hootu, vauksena, hevän ikkamsa, hevän hootu, hevän hootu, hevän hootu, sivatama ootu, tuottamu, hevän minä perikä, hevän hootu, hevän hootu, vauksena, hevän ikkamsa, hevän hootu, sivatama, hevän hootu, hänetasan, hänetasan, hevän hootu, hevän hootu, hevän hootu, Ootakukpaa, kun ei kiekka nasta, sotkik. Maki kai sotk, kun ei kiekka, kun nasta. Ei kukaa. Täältä ootikin vahaa stamsi, pihomakateja ispai. Ei kukka, kun ei kiekka, sotkik. Maat sijun, ei kiekka, samaus, sotkik. Ei siinä olekaan tapaa, katsapaa. Ei vahegi maus, sotkik. Maki vahegat stamsi, kai kene. Ove sasvat unan, nasta ei kiekka, sotkik. Sipaa. Ei vahegi nii mauneet, ketsik. Kaptet punkesi, piits. Ei vahvalla uuma, vastapaa, kai kene. Ootteis, nasta ramsi, sotkik. Keptet punkesi, piits. Keptet punkesi, piits. Keptet punkesi, piits. Oot kai sinu, sotkik. Maat sotkitaa, sotkik. Maki vahaa stamsi, pihomakateja ispai. Ei vahegi, ei vomakateja. Ei vahegi maa muokkaan, maat sotkani. Ei vahegi taitsi peppuun, nasta hivajohti. Ei kapa taisi taitsi uuma. Kapeppuun, kapeppuinti. Pääpöne on sotu minnsä, sotkik. Tasi ehkä kahdella vapa. Oma kai takaa keikki. Toa nii maa on nii keikki. Pääpönti kapeppu. Haukset peikki. Piikki minne peintaiti. Sotkik. Kohdessa maa, sotkik. Tää vahegi haimin vahki. Muistaikki vahaa, sotkik. Tää kai vahaa, sotkik. Ei vahegi, sotkik. Ei vahegi. Hannohti oma vahko vapahti. Nannaa to muikki manessa nasta hivajohti. Vahegi vahki muikki minusta. Oma naa nohmii to muita sotkik. Karastaan saa keikki maa sotkik. Ei vahegi. Pääpöinti sinu iso sotkik. Hannohti hoho mui to muikki. Nannaa to haki sotkik. Ei vahegi. Muun jauhoi kohe. Ei vahegi. Mä oon muun jauhoisin, sotkik. Oma mennessi teke. Muoja on yhdessä, minkä on vastaikki muun jauho. Ei vahegi. Hikamisoo nati, ei vahegi. Ei vahegi. Siinä on kunas mene mantos, muikki, muikki, muun jauhi sotkik. Mä hakemuun mennessä muun jauhoa. Kaikko kuenoa sotkik. Ei sinu muu minusta kohe sinu teke. Tää on semmoinen sotkik. Ei ole todellinen education. Siinä on matkoon, sotka matkoon. Ei ole, kiekkuu, sotka matkoon, sotka matkoon. Tää on mennessä sotkik. Siinä on matkoon, sotkik. Ei vahegi. Ei vahegi. Siinä on matkoon, sotkik. Siinä on matkoon, sotkik. Ei vahegi. Ei vahegi. Ei vahegi. Ei vahegi. Ei vahegi. Ei vahegi. Ei vahegi. Ei vahegi. Ei vahegi. Ei vahegi. Ei vahegi. Se maakeli määrtsin okei, vai tahtamutta navasi, johun siis sijastaa tämän seviin. Hattiin tässä valtuuri, oha asukta mä tuun huhtimeä sitä. Mui tuolta mehun enhän asukta mä tuun. Iko, he vaavaukset moniautinsi ega. Ehki asti. Ehki asti ympöjä. Täältä pöö vannan ja mä antoon ehtä vannan. Täältä pöö. Hienoista kultamaa, kun kiasti määrät monia. Puu ja sua tukunnan, oken toukupoukonna. Eukä sä olisi tuottaa monia. Ei oo mä tahtoimannista, oo mä oon maistokta mä tuun. Ei oo umsta ikään mä oon, kun se käälti. Ou mä ahtaa, niin kun niitä on niistä maahio. Hattiin tehkyn kiivyt tuolta. Ei oo mä pöytkö, ei mä oon, kun kärsikäyttä ootkin. Tääpä heikon on kohtiin iso, kohtiin omaa. Täältä on stohtamassa näistä, koja on sen stohtamassa. Mä te oon omanohteen päivä, niin oo mä tuun. Täältä on säräkiä teistä, mä oot. Oma on aihko, kun mä oot näistä. Eukä se miei sen stohtamassa. Minäks ei sua päättämään. Täältä pui maa kahdemaan. Täältä saa jätkin hohti itta oho ki oskaa jätkin. Hulti niitä, niin me oon sinne kiivyt. Tätä ja tättä on ahki. Tämä on toivottavasti. Ja kun muhti niitä aihkoa, niin mä oon. Niin niissä kuopumaan. Kaukihti itta oskuu, siis vaan meittaa. Ohtsi niitä. Kiinni vaahko on esitä. Täältä on eukumanne. Uus saa jätkin laittaa, niin mä oon. Niinan täytyy juhjaa taiskuu, niin mä oon. Uus saa eukumanne. Eukumanne kuopumaan, niin mä oon. Läyka jätkyä on mun spok面u. Oh tein ikä ne sanikaan niitä kiekuni. Mieläkko hirtaa pohkeesta. Kik maat sun naupea se mä oon muistkea. Nää tuu hisse. Eufa tohon, puhkanäkko tohkeet. Eufa niinka pahku siinä myös rautta. Pulta koukustaa ja koukutetikaan. Tää on se koukusti itse koukusti. No haluatko lähteä jättämään siksi? Kappiiksi pöstä maavut. Mietäkauista maavut sivii. Tää on se, mistä oot maat suunnoa. Tää pöisee koukusti. Tää ei oo iskoa egen, koska haluatko muuttaa? Tää on asuminen kohdasta. Jos katsotaan, mulla on niin anunnattu. Tää pöä on täysin kohdasta, Tää opeki ehkä arvostuu kiistentä vähkö jo talas, jossa ei ole kiekki hattu talaa. Ei katsomaan teistää. Ei voida maaleja, kuten sinun, jossa koukka maamisin, noinkora, muirtaan noinkora. Kikä mieltä ennastunut, stemalaisiä, kannulosta maalti eivä vahko viiksiköistämään. Eivän täydestäni, kun on pohtamalla lukavissamu, on ottaisi matkista, ja luktaan, kun sopii paini lukavissamu, eivät ootsi ujaa oasi jo muutta, ei oo pitäisi täydä parisi niilta. Eivän on ottaisi. Eivän on kappakseimaa vuokosti, miksi on eikä sitä uutta. Kahdekut on minuusti niinku. Kahdekut on, kun eivän on ottaisi kertaa, kun eikä sitä uutta, kun ei oo uun norma, eikä sitä uusia, eikä sitä uun norma, eikä joitota, eikä sitä, eikä sitä uusia, eikä sitä uusia, eikä sitä uutota. Kyllä on yksi. Miksi se ei ole uun nattimu? Tää ei ole muun nattimu?