 Us demano que imagineu un país amb tres guerres civils simultànies. Tothom, enfrontat amb tothom. Un país que, en acabar-se aquests tres conflictes, torna pràcticament al mateix lloc on havia partit. Benvinguts a l'Espanya del sexen i democràtic, el period d'acabar de 1868, moment en el que es fa fora als Bourbons, a 1874, moment en el que tornen, us posa un context. A Cuba hi ha la primera guerra d'independència, a la península una guerra reaccionària dels que volen tornar una monarquia absoluta. I, tercer, una revolució per instaurar una república federal espanyola des de baix. I alguns d'aquests revolucionaris a Barcelona, després de l'abdicació del rei, proclaman un estat català que durarà unes hores. Cicle XIX, independentistes, reaccionaris i revolucionaris. En aquest context d'inestabilitat, Espanya busca referents. Un d'ells és Estats Units, una potència en auge durant el segle XIX, mentre que Espanya és una potència en declíbi, i, per tant, s'hi fixen. Jo estudio les relacions entre Espanya i Estats Units en aquest període. Més enllà de les relacions diplomàtiques oficials, examino quina percepció tenien els uns dels altres, a través de diaris, discursos, imatges, és a dir, com s'imaginaven els espanyols que eren Estats Units, un país molt lluny de Barcelona o Madrid, però molt a prop de les colonies de Cuba i Puerto Rico. Estudiu com el pensament, els estereotips, l'imaginari polític, afecta a les decisions que es prenia. I alguns de vosaltres us preguntareu i això de què serveix? Això és un retrovisor. Es pot conduir només mirant pel retrovisor? Ara bé! Es pot conduir sense retrovisor? Tornem al segle XXI. Penseu en uns independentistes que fracassen, en una república catalana afímarà, en uns ultraconservadors que no sé si ens volen duar l'àntic règim, però en tot cas segur que ens volen fer anar enrere. En un rei capdica, en una monarquia desaclitada, en fi, us sona, us sona alguna cosa de què serveix aquest estatés. Sí, per entendre l'Història d'Espanya i l'Estats Units, però també per conèixer-nos a nosaltres mateixos i avançar com a societat. D'on venen alguns dels reptes polítics actuals? Quins referents, quines solucions se'ns planteja? Estudiem el passat per entendre el present i mirar cap al futur sense fotre'ns una hòstia. D'això va la història, de tenir un retrovisor. I d'això va la meva tesi. Moltes gràcies.