 Det vi skal se på de næste 20 minutter, er retoriske spørgsmål omkring, om vi er på vej til en normalisering af stofbrugt blandt danske unge. Det spørgsmål vil stille i et stort rockholdforskningprojekt, fordi der er kommet en tendens, at vi mere og mere begynder at beskrive unge, som nogle, der er grænseoverskridende, og hvor der er en meget stor orientering mod nødelse, og hvor der samtidig er en nødelsesindustri, der vokser frem, altså med nætklubrene og barn, og en meget effektiv markedsføring af spriten. Og så er der også den her ide om, at selve weekenden er blevet sådan en form for timeout for, hvad det er skolen eller om det er for arbejdet, hvor man lægger virkelig meget væk på at udleve sig selv. Og de her beskrivelser har så været med til at også skabe en forestilling om, at stoferne flyder i det danske samfund. Gør de det? Det er det, vi gerne vil svare på, og det er det, som jeg skal tage igennem her. Jeg ser på det igennem et beræb om normalisering, og det, som vi kommer til at se på først, er lidt nød om, hvordan til Danmark ud i et internationalt perspektiv, og bagefter lidt om, hvordan og hvilken en stofbrug er der så. Så kommer vi til at se lidt på holdningerne til hash og de lidt hårde stoffer. Og så går vi til sidst hen og ser på specielt kokain, som har sådan en mystisk position i det danske samfund. Det, der er læringspunkten her, det er, at stoffer er faktisk ikke normaliseret. Jo, hash er, men ud over kanabis er sådan noget som amphetamine og kokain, og ekstasy er ikke normaliseret bortset fra enkelte mindre grupper. Normaliseringstesen, som er den, jeg går ud fra, den siger noget om, at stofbrug er mere udbredt nu end tidligere, om det er mere aktiveret, om stofbrug ikke længere er et markenalt fenomen, og så er det også omkring stofbrugene er bedet til det, man kunne kalde et rekreativt og sporæsbrug, altså hvor det er noget, der er mange, der bruger det, men der bruger det på en anden måde, end den måde, som bliver været vandt til at beskrive stofbrugeren, som den meget afhængige, hvor hele livet er opbrugt af slofferne. Så det er den her udgangstese, som vi har set på. Hvis vi kigger på at få bruget i en international sammenligning, så er Danmark ret specielt. For det første kan vi se, at danske unge, de har europarekorten i eksperimenterende hasbrug. Det er sådan, at 48% af de 5-34-årige danske unge, de har prøvet, eller det er jo så ikke kun unge, men de har prøvet at ryge has. Hvis vi tager og kigger lidt på de lande ved sammenligningen, og smæsser at det er 18%, det er svære af 23% i Norge, og 40% i England, som ellers er kendt for at være virkelig stof landet. Hvis vi kigger på den regelmæssige forbrug og has, så ligger Danmark altså noget mere længere nød. Så der er noget, der tyder på, at vi har en anden form for vildighed til at eksperimentere stofferne, men at vi ikke nødt vendigvis bruger stofferne meget giveligt. Hvis vi kigger på de hårde stoffer, som vi kunne kalde dem her, og det er sær amfetamin, kokain og ecstasy, som er de tre store stoffer, så ligger vi faktisk med i top 3 i Europa, så ligger vi også højt, og det er også ret bemærkelsesværet i betragning af, at vi jo ellers har kigget på landet, som for eksempel Spanien og Italien, som kokainlande, og at vi alligevel kommer op under de her lande og kommer med der. Det er ret for roligende, og derfor er der noget, der tyder på, at der er i hvert fald en anden form for normalisering. Lad os kigge lidt nærmere på det. Hvis vi igen ser på det internationale, men ser på opfattelserne af holdningerne, hvor partet så hen. For det første, mener danske unge, er hasst det meget tilgængeligt, lader det lidt tilgængeligt, og det er sammenligningen med unge næsten alle andre lande. Man opfatter også, som hasst som mindre farlige end unge i andre lande, lige bortset for Holland. Og Danmark er det lande i Europa, hvor færeste opfatter kunne gøre en så meget farligt. Så igen her er der altså nogen tegn på, at der er noget, der trækker hen imod den her idé om, at stofferne er normaliseret i en eller anden forstand. Hvordan ser det så rent faktisk ud? Hvis vi prøver at kigge på udbredelsen af hasst, andre serierne står for blandt danske 17-19-årige, og det er så data fra vores undersøgelse. Ja, men så kan vi se her, at ikke overraskende er det, som der er mest at brugt. Det er hassten. Det er 38 procent af 17-19-årige, der har prøvet at ryge hasst. Det, der måske er lidt mere overraskende, det er faktisk, at det er amfetamin, som der ligger som nummer 2. Måske skulle man tro, du har koget en, fordi koget en får en sørensmasse omtale, men det er faktisk amfetamin, og sådan har der været rigtig mange år. 12 procent af drængene har prøvet at cirka halvdelen af kvinderne er de sønne til 19-åring. Herunder ligger kogetinen ekste sin, med indholdsvis 7-5 procent, der har prøvet de stoffer. Nedeunder det ligger der nogle andre stoffer, der er lidt mere sjældende, men vi kan se, at for eksempel har 2 procent prøvet med der amfetamin, som er den meget stærke spid, som der også er kommet på markedet i Danmark. Et gammel dag af stoffen, måske at sige, LSD, er stadigvæk også noget, det der bliver brugt dog kun af 2 procent af drængene, og de generer cirka halvdelen af pigerne. Så det er en meget stor kølsforskel her, det er prima af drængene, men pigerne er altså også rigtig godt med, i sær i forhold til de mest udbredte stoffer. Hvis vi kigger på noget, det der ligger helt nederst, så kan vi faktisk se herringen lægger med cirka 1 procent, der har prøvet herringen i den her allersgruppe. Og det er noget, det der igen peger over mod, at herringen er et stoff, som er knyttet til en meget jævnlig brug, og til nogen, der er meget afhængig i, det er ikke de stoffer, som de åndigste forkenskab med, de bruger de stoffer, som de i høj grad kan tage i hvikanen, som de kan tage i forbindelse med nogle festeraktiviteter, og det er derfor, at vi beskriver de her stoffbrug som en rekreativ brug. Det er alivst bruget provkerende at kalde det en rekreativ brug, fordi det er noget, som man kan sige, man bruger som en hobby, men det er måske meget godt at prøve at tænke det på den måde, fordi for langt de fleste unge, så er de her tal af 38 procent af prøvet hasse, af 9 procent af prøvet af amphetamine. Jamen, de dækker over, at det er noget, man har prøvet en, to, tre, fire gange, eller man har prøvet det i en kortere periode, og så er det noget, der falder væk igen, for nogen er det mere regelmæssigt, men for mange er det et meget sporalt brug. Hassen er det store stoff, og det er hæst, som der er væsentligt i forhold til både at måske egentlig og tegne, hvad stoffbrug er i Danmark, men også i forhold til at forstå nogle af de problemer, der også er med stoffbrug, fordi hæsten tegner sig også for rigtig meget, at mange af dem, der er i behandling for stoffer. Og det som vi kan se med hæsen, hvis vi prøver at kigge på normalisering, det er, at der sker en markant ændring i opfalelsen af hæs fra de unge, de går i åndeklasse, til de går i ungdomsuddannelserne, eller foster, eller i tigneklasse. Og det er lidt interessant. Vi har prøvet at følge nogle af de unge, og lavet kvalitativ intervju med dem, fra at de gik i åndeklasse helt frem til, at de kom i de her tigneklasse, eller i foster G, eller på andre ungdomsuddannelser. Og det, vi så, det var, at i en 14-15 årsælderen, altså der i åndeklasse-sælderen, der beskrev man hæs sammen med andre stoffer. Hæs var helt klart stoff. Det var noget, der var farligt. Det var noget, som man havde meget lidt lyst til at eksperimentere med. Der sker en meget voldsamme forandring til de 17-19 år. Og der er lige pludselig, at hæs blev noget, som der bliver grupperet sammen med alkohol, som noget, som man er fuldstændig almindeligt, og noget, som man er nogen unden fortrolig med. Og hvis man spørger, om de kan liste nogen stoffer, om de kan beskrive nogen stoffer, så hæs ikke et af dem, fordi hæs bliver ofte næsten ikke opfattet som et stoff. Så der er altså en anden form for forandring. Den forandring er måske en lille smule, parallel til den forandring, som vi ser, når de er yngre, nemlig fra, at de går fra at være en 10-11-12 år, og synes, at alkohol og et sær fuldskab er ret ubehageligt, og noget, som man er en lille smule bange for, og noget, som man kan blive sjokerede over, når voksen mennesker er fulde. Til, at når de så er en 14 år, hvor de gennemsnittet debuterer med fuldskab, så er der lige pludselig bedst en grundlægde aksept af fuldskab. Så der er også den normalisering af alkoholen. Og der er der faktisk lidt parallelt med hasen. Lad os se på et lille citat her. Det er en fokusgruppe med nogle unge i en ordne klass, som diskuterer her spørg og spørgser her. Hvad med hase, og de siger alle sammen, ej. Ej, det vil jeg nok sige, vi er ikke den type mennesker, vi er ikke misbrugere om, okay, vi kan godt lide at drikke to og tosten. Det giver ikke permanente skader. Nogle siger, hase ikke er livsfarlig, men jeg er ikke vild med tanken. Jeg kan ikke se, hvorfor vi skulle gøre det. Når du ser folk, der har råd hase, så sidder de bare og hænger, stiger tomt ude i luften. Det her er meget stereotyp fremstilling af, hvad en hasbrugere er. Men for dem, der er det misbrugere, det er en særlig type mennesker. Det er nogle mennesker, som de slet ikke får en om, med sådan, som de er, nemlig nogen, som drikker alkohol, så hase kan slet ikke have nogen plads til deres fester. Så sker vi så året efter, og det er meget generelt, altså lignet klass, hvordan de lige pludselig bliver ambivalent omkring det her. Der er nogen, der har prøvet at ryge, og det her med, det kan godt være sjov at ryge hase. Det er stadigvæk noget, som man ikke har kontrol over, og man er lidt uklar omkring det. Men der sker lige pludselig sådan en åbning. Og så sker der det i tiende klasser, eller fosterg, eller hvor de nu endrer i ungdomsuddanserne. Jamen der er de faktisk i høj grad beskredet hase, som en kontrollabe rus, om noget, som de kan forstå, og noget, der kan fungere i deres fester. Og vi kan kalde det, at de faktisk laver nogle teknikker til, og neutraliserer det, så hase bliver normalt stof. Og de teknikker, dem kalder vi en neutraliseringstekniker. For det første, så har hase lige pludselig gået fra, og hvad er noget, de ikke brød så om til at være noget, som har et status af at være et festerof. Når jeg siger det, så er det ikke, fordi det er et gå i byenstof, men det er et stof, der kan fungere, når man er til hjemmefester, når man sidder sammen. Der er man fortrolig med det. Det er, at man har en holdning til hase rusen som kontrollabel. Og det er meget vigtigt, fordi faktisk ret den mestestof rus er faktisk om kontroll af rusen. For hvis ikke man har kontroll af rusen, så er det ikke nødelsesfuld rus. Men nu oplever de rusene som noget, der har til dels er kontrollabelt. Og hase er lige pludselig noget, som der ikke knyter sammen med andre rusmød, og det er det, som jeg har eller andre stoffer, som jeg var lidt inde på. Og så skælder man til gengæld rigtig hårdt mellem, at man kan ryge hase borger, at det vil sige en gang mellem, måske for nogen er en gang mellem til en weekend om måneden, for andre vil en gang mellem være ved at vige weekend, og for andre igen vil det være ved at tredje måned. Men hvis man gør det en gang mellem og ikke fast, så er det igen noget, som der er akceptabelt. Så hvis hasp er råd på de her måder, så bliver det fremstillet som en normal stoff, og det gør så også, at der er mange, der ikke har råd at haspe på det her tidspunkt, men at deres toleranse i forhold til at prøve stoffet er meget lav. Så det vil sige helt det der med overhovedet og tur at vælge det til, og tur at prøve det. Det er det, som vi har en beskrivelse af her. Så der har jeg en anden form for vildighed, som der bliver skabt igennem den sociale proces, der foregår i de tre år. Men hvad med de andre stoffer? Og de andre stoffer, som jeg har nævnt, det er jo primært amphetamine, kokain og ecstasy. Nu er det her kokain og ecstasy, som jeg tager frem, fordi de viser lidt forskellige ting. Opfattelsen af risiko er rigtig central, og man skal forstå stofferne. Man kan sige, at risiko er en social og kulturell konstruktion. Og det lyder mærkeligt, fordi noget er risikabelt, det er sådan set givet. Men det er det faktisk ikke, fordi det er opfattelsen af risikoen, der gør, om man egentlig vælger the drug choice, og man tør at vælge stoffet. Og det vi så også så tidligere det var, at det var faktisk relativt få, som har prøvet at tage de her stoffer, så deres erfaringer, deres personlige erfaringer, er meget små med de her stoffer. Så derfor danner de sig nogle forstillinger for andre steder. Man kan kalde det, at de laver det, der hedder en lemans epidemiologi. Det er, at de danner deres egen forsting om risici. Og den risici, det er så den, der er afgørende for, om hvor vidt de tørst har stoffet eller ej. Hvis vi først ser på ecstasy, og her er det interview med 18-19-årige. Hvad er det, de siger om ecstasy? Det er faktisk ret indtidigt, hvad danske unge siger om ecstasy. Det er noget, de er bange for, og det er lidt interessant, fordi ecstasy i mange andre lande, og England, som jeg sammenligner, smider lidt i starten. Der er ecstasy opfattet, som faktisk meget ufarligt, at rigtig mange af de unge, de har også en meget større udbrødelse af ecstasybogen. Men den er ikke så stor i Danmark, og det har måske noget at gøre med det, som vi ser her. Emile siger her, min første tank er, at ecstasy er ekstremt farligt. Det er det stoff, jeg mindst kan forstå for. Det tager én pille, så dør du, hvis du er heldig. Det kan være fyldt med alt muligt rottegift. Ja, det er total fucked. Og her er det, hvad hedder det. Det er unge voksne, som har en meget, meget stor grad og respekt over for det her stoff. Helt klart en naturlig respekt, men den forståelse her er helt vigtige i forhold til, om de tørrer det. Hvis du prøver at kigge på kokain, så ser det helt anderledes ud. Det er ikke fordi, at der er så mange flere, der har taget ekstesyn kokain. Jo, der er flere, men det er stadigvæk begge stoffer af noget, der ligger dernede omkring 7-4 %. Men der er stor forskel på, hvordan de opfatter stoffen. Og her siger Noah, det er også med 18-19 år. Han siger, kog det igen forbi. Det er så normalt og normalt, men der er rigtig mange, jeg hører om. Det tager det i hverdagen, og det er jo ikke fordi, de ikke kan stå oprejstet og klare, at der er jobb alligevel. Tvertimod har jeg hørt, at de arbejder mere effektivt, når de tager kog. Så det er der en helt anden fremstilling. Og hvor ekstesyn fremstillingen var meget indsyd og negativ, så er der her en anden form for åbning i forhold til kokainen. Og den åbning, den er interessant, fordi kokainer er måske det stoff, der faktisk mest står på webben i forhold til at blive normaliseret blandt de hårde stoffer. Hvis vi skal prøve at samle lidt op, så kan man få ekstesid. Så er det her diskursen om indtagesmåden, har vi kaldt den. Det vil sige, hvordan man tager stoffet. Det er en pille, de siger. Den her pille, det er ligesom en vitaminpille, så det er ikke så grænsoverskådende at tage den. Det gør, at ekstesid på en måde kommer til at fremstå en lille smule positiv. Det samme hasse, det er noget, man kan ryge. Vi kender til at ryge cigaretter osv. Det er ikke så grænsoverskådende at prøve det på den måde. Men det, der så trækker stærkt i den anden retning på ekstesid, det er så den her dødeligestisk kurs, som jeg viser, jeg har et eksempel på før. Hvis du ser på kokain, der ser det anderledes ud. Der er den her værderslivstisk kurs, som jeg beskrev for jer før. Det her med, at man forestiller sig at kokain, det kan indgå i værderslivet. Den diskurs, den har de meget høj grad for medierne. Det vi kan se, det er, at kokain er det stoffster for. Det får tre gange så meget eksponering, som for eksempel amfetamin, selvom amfetamin, er mere brugt. Og når der er eksponering af kokain, så er det meget høj grad i sammenhæng med celebrities og gentiser, som der tager stoffet. Det kan godt være, at de er ude og skide, og de er rundt på guld og så videre, og de er svært ved at styre deres liv. Men alligevel, så er det noget, der indgår i nogle liv, som der er offentlig, og som de ser fortsætter, og de ser, at de her mennesker er ikke nødvendigvis større. Og det er med til også at sætte fut i den her værderslivstisk kurs. Den her forestilling om, at det er noget, som man måske godt kan håndtere. Så er der også en naturlighedstisk kurs, når vi kalder det. Det er det her med, hvad er det ting, jeg har lavet af. Eftersige er det syntetisk stoff, sammen med amfetamin, men når haslen og svampene og til dels kokainen bliver fremstillet som noget, der er naturligt, der går nok langt fra kokabladerne til dig, og til den kokain, du kan købe på markedet. Men der er den her forestilling om, at det er noget, der er naturlig, så må det være mindre farligt. Det er også med til at trække en anden retning i kokainen. For at ligesom et helt andet billede, så kan vi se heroin. Der har vi en helt indsyd, der er en afhængighedisk kurs, at hvis man præger heroin engang, så er man afhængig. Hvilket er mest myndigstiskefter, så er der mange ærster for heroinlignepraperater, nemlig morfin, når vi er indlagt. Og så har man den her diskurs om indtagelsesmåden. Nålen i armen, det er afskrækende. Og det gør sig, at heroin bliver junk i stoffet, og kokain bliver det stoff, som er lille smule usikkerhed omkring. Så derfor står kokain i den her lille smule twilight, mellem at det målevis godt kan blive normaliseret. Det skal vi se lidt nærmere på nu. Det, der er så interessant, er, at kokain faktisk fungerer rigtig godt sammen med vores allermest udbredte stoff, nemlig alkohol. Her har jeg lavet en lille model for, sandsyneden for, at hvis man går ud i nattelivet, som vi har gjort og lavet en undersøgelse, sandsyneden for, at hvis man tager en af dem, der har drukket meget, når de kommer på natklubben, og det her 14 genstand vi har sat som en skærring, er man sandsyneden for, at de vil have prøvet kokain. Hvis vi tager en 20-årig mand, som er i arbejde, så er sandsyneden for, at han har prøvet kokain, og den som nødderer ham på natklubben, den er 77%. Det er et rigtig højt tall. Hvis den her mand, i stedene for, havde været studenten, falder det til 44%. Hvis det havde været en kvinde, som også havde drukket tæt, når han kom på natklubben, som var 20 år, så ville det være 42%. Og hvis det vandte en studerende kvinde, så ville det være faldet til næsten det halvdelen 22%. Det, som man kan se der, for det første i vores analyser, det er dem, der drikker mest, det er dem, der tager mest kokorin. Så er det mænd, der tager kokorin, og så er det dem, der er i arbejde, der tager kokorin. Og hvis man er i arbejde som 20 år, så betyder det, man har kort uddannelse, hvis man overhovedet har nogle uddannelse, og det arbejde man har, det er inden et håndvaksmæssigt arbejde, eller det er servicesektoren, og det er formenlig ikke et arbejde, som der er nogle store karrierevarer i. Og det er lidt interessant. Til gengæld så er de rigtig gode til at drikke, og det er gode til at tage kokorin. Det prøver jeg at komme lidt ind på her. Hvorfor er de så det? Altså hvad er det, der gør, at det passer så godt sammen med alkoholen og kokorinen? Her er nogle eksempler. På nogen, der tager kokorin og drikker. Når du drikker, så tager kokorin, så tror jeg, det virker bedre på en eller anden måde. Du har også et eller andet at falde tilbage på, når kokorinen ikke virker, så er du stadig stiv, det er stadig sjov at være stiv. En anden siger her, nogle gange føler jeg mig bare så stiv, og det hele er sådan en boom boom, sådan slow motion. Så får jeg en streg kokorin der, og så er jeg klar, at jeg igen har lyst til en lille slude. Det er to interessante citater. For det første her, det her med, at kokorinen er noget som supplerer alkoholrusen. Det er alkoholrusen, der er vigtigt, når man går på diskotek. Det er den, som man bruger. Det er den, som man er mainstream. Man drikker ligesom alle de andre. Og om man indgår i det festliv, der er på diskoteket med, om man flødter, om man danser, om man interagerer osv. Man er på, og det er alkoholen, der er det centrale. Til gengæld, så kan kokorinen så bruges til, at hvis man har drukket for meget, og hvis man har været for intent på, så kan kokorinen bruge til at kontrollere ens alkoholrus. Det er ret interessant, fordi, at hvis ens alkoholrus bliver for intent, så kan man netop ikke interagerer, og så er det netop, at man ikke kan flødes, og så bemæstrer man ikke det her natte liv. Og det, som vi kan se med de her unge, som der er i arbejde, men ikke har så meget uddannelser, de bemæster faktisk det her natte liv rigtig godt. De kan det her game, og derfor er den kontroll, som de har over det her spil. Det er også måske en måde, som de får en præstis, og de har en anden form for bemæstrelse i det moderne samfund. Fordi de netop ikke kan få den igennem karrieren, eller uddannelsen, og så videre. Hvis vi skal sumere lidt op på det omkring normalisering, så kan vi sige, for det første er, danske unge og et europæiske topp, hasse normaliseret, altså brugende og udbredt, det er almindelig accepteret, og det er let tilgængeligt. De hårde stoffer, de ikke normaliserer, og det er en vigtig poængte. De hårde stoffer, de tilgængeligt, delvis normaliserer de specifikke grupper eller miljøer, hvordan ispænd de her mænd i arbejde, som går på nattklubb, ja, men der var der noget, ikke? Og så er det vigtigt her, at når vi ser på stoffbrug, og når vi ser, at der så trosser alt mange, der bruger stoffer, så er det vigtigt at fokusere på, at det er et rekreativt, og det er et sporades brug for et langt i fleste, og det er også for langt i fleste et brug, som de godt kan kontrollere. Vi kan også se, hvad det er for, når hun stoffer, altså heroin og fuldstændig out, ekstasiv opfattelse som farligt, men har den her potentielle form, måske at blive endnu mere udbredt. Så hvis jeg skal slå det af her, så kan vi sige, skal vi være bekymret om det her? Jamen det skal vi måske tildelt, men vi skal passe på med ikke at overdrive dem. Og så skal vi være opmærksom på, hvad det er for en samfund, der også skaber den her stoffbrug. Det er også et samfund, hvor alkoholen bliver akceptet meget tidligere, hvor vi ikke tørrer at stille spørgsmålstegn ved den her ruskultur. Vi skaber også en ruskultur, hvor stoffer passer ret godt ind, som vi kan se. Og så kan vi selvfølgelig være rigtig bekymret over for dem, som der måske har kontrol over deres rekreative og sporadiske brug. Jamen det er også dem, som der samtidig både drækker og tager stoffer, og de er selvfølgelig i faresonen for at miste den her kontrol og glide ud i en midt mere jevnbrug, og måske en der er ud i en misbrug. Og det skal vi selv være rigtig opmærksom på. Tak for opmærksomhed.