 Når mennesker foretager sig noget, som vi normalt mener, er morals problematisk, så sker det samme tid, at man hører dem for svar, det, det har gjort ved at sige, at målt hellig er midlet. Men hvad vil det i det hele tages sige, at målt hellig er midlet? Er det et allmengyldigt moralprincipe, som vi kan bruge i vores daglig liv med og mod hinanden? For at komme i gang med at diskutere det spørgsmål, vil vi i det oplæg se nærmere på et velkendt filosofisk eksempel, nemlig den tiggende bombe. Forsælger, at Jack Bauer fra 420 Timer endnu en gang har kommet på sporet af en terrororganisation. De har fået fanget terrorlederen, han sidder inde i forhøreslokalet. De ved, at han har anbragt en atom bombe et eller andet sted i New York. De ved, at bomben har sat til at springe inde for 420 Timer. Spørgsmål er nu, hvordan finder de ud af, hvor bomben er? De har anvendet alle normale afhøjningsmetoder for at få oplysninger ud af terrorlederen, men han har vist sig uvilligt til at afgive de her informationer. Jack Bauer ved fra tidligste sæson af 420 Timer, at hvis han anvender det, man i visse kræse betegner moderat fysisk press, det vil sige tortur, kan få oplysninger ud af terrorlederen, som han ellers ikke ville kunne få. Spørgsmål er nu, skal Jack Bauer torturere terrorlederen? De fleste mennesker, jeg har stillet det her spørgsmål til, vil sige, at i den her situation, der er det faktisk okay at torturere terrorlederen. Hvorfor? Jo, fordi det gode, som Jack Bauer har været op nu, og forhinder, at massevise mennesker i New York bliver drabt eller limblistet, opvejer de mydlere, han skal bruge foran og frem til det her mål. Kort sagt, fordi Jack Bauer har et godt mål, han vil fremse en masse mennesker, så er det okay for ham at torturere en terrorleder. Målet helligere altså mydligt. Det mål man vil, er godt, og det er så godt, at det opvejer det unge, man gør for at opnå det. Det her eksempel kan jo selvfølgelig lydnet fortængt og holde ud aktigt, men det er det faktisk ikke. Hvis man ser lidt på, hvordan der inde for, for eksempel den amerikanske efterretnings-tjeneste er blevet argumenteret, så er det præcis det her spørgsmål, som ofte melder sig. Den tidligere amerikanske visepresident Dick Cheney har i en netop udgivet, publiceret dokumentarfilm, Verden i Fylde Dick Cheney, søgt at begrunde at det var i orden, at CIA anvendte waterboarding og andre metoder for at forhente at tage en greb på USA. Og Dick Cheney's argument var præcis målt helligere almindeligt. Fortal mig, hvilken terrorhandling du ville tilade, spørg han til dokumentarer og filmskaberen, hvis bare fordi, at du ikke var vildig til at gå på kompromis med dine principer, bare fordi du ikke var vildig til at være etundt menneske. Et andet eksempel på denne problematik kan man finde i Katharine Bigelove's oskonominerede film, Segur Dark 30, som er en rædgørelse for en beskrivelse af CIAs jakt på Osama bin Laden. Og i den her film, der fremstiller Bigelove den her jakt som, at den i de mindste på hvilke områder invalverede brugen af waterboarding, psykologisk tortur, langvarig indisbering, som et midle til at forfatte i Osama bin Laden. Igen målet forfatte i Osama bin Laden, ret færdigere midlet. Spørgsmålet er i midle siden om det her princip er moralsk forsvarligt. Er det et godt moralprincipe? Er det et princip, vi kan og bør anvende? Der er i hvert fald nogle overvalg, som man bør gøre sig, når man begynder at snakke om et målt heldigere midlet. For det første er det eksempel, vi lige har kigget på torturer for at fremst huskilde de mennesker et moralsk og praktisk sær tilfælde. Det er yderst sjældent, at jeg har mulighed for ved at udføre en direkte og mange sammenhængel moralsk problematisk handling, er i stand til at redde utrolig mange mennesker. For det andet er det også meget sjældent, at jeg kan være fuldstændig sikker på, hvad konsekvenserne af min handling bliver. Derfor kan der være grund til at være forsigtigt med at generalisere ud fra det her ene eksempel, til at sige, så heldigere målet midlet. En anden overvalg, som man skal have inde her, er, at vi må skælde mellem forskellige betydninger af, hvad det vil sige, at målet heldigere midlet. Mener vi, at fordi målet er godt, så gør det også nydligt godt. Det vil sige, at det, at de torturerer et menneske for at frelse en hel masse andre mennesker, betyder, at den her handling er god, at torturer i den her situation er godt. Eller mener vi bare, at torturer her er det mindste unde ikke, et nødvendigt unde. Noget vi desværere er nødt til at accepterere og leve med, for at kunne forhindre noget helt forfalt i at ske. En tredje overvalg, som man skal tage med i betragning her, er, at når vi begynder at argumentere ud fra målet heldigere midlet-principet, så anvender vi faktisk et argument, som er strukturelt set helt identisk med det, som terrorister og fanatikere normalt bruger når de skal begrunde det, de gør. Når en abortmustandre i USA skal forklare, hvorfor det var i orden for ham at bumpe en abortklinik, så er argumentet normalt noget med, at det er for at frelse en hel masse mennesker, det er for at gøre noget godt, det er en højere sags tjeneste. Og det i hvert fald være at overveje om det for morals kompetente og ordentlig mennesker, som også er en gode ting at begynde at anvende den samme type af argumenter, som religiøse fanatikere og terrorister benytter sig af. Der kan man samlet sige om princippet målet heldigere midlet. Med udgangspunkt i det her lige har sagt, at der er i hvert fald to måske tre konklusioner, som det er hvert at drage. For det første skal man passe på med at generalisere ud fra moralsk og politiske særtilfælde, som for eksempel med den tingne bumpe, til generelle allmengudige principper. For det andet, så er det værd at huske på, at bare for de en handling kan være nødvendigt at udføre for at forhindre noget forfærdeligt skære, betyder det ikke nødvendigvis dermed, at den handling man udfører er gode, det betyder blot at den er nødvendigt, det er en skilling som det kan være meget væsentlig at drage. For det tredje og måske væsentligst, så er det værd at huske på, at princippet målt heldigere midlet egentlig ikke besvare det væsentligste moralske problem i den her sammenhæng. Selv hvis vi medgiver, at målet nogen gange heldigere midlet, så har vi dermed ikke sagt noget som hedst om, hvornår målet heldigere midlet. Og det væsentligste spørgsmål her må være, hvis målet heldigere midlet, hvornår gør den så det, og det spørgsmål er selve princippet målt heldigere midlet ud afstand til at besvare. Det er en one size fits all løsning på et meget komplekst og meget vanskeligt moralsk problem.