 Jo em dic Gerard González, vaig estudiar, vaig acabar el desembre economia i el juny vaig acabar dret, el doble grau. D'experiència laboral no en tinc gaire, soc árbitre de bàsquet de la fara joc de l'ana de bàsquet i poca cosa més. Ara estem buscant feina i intentant muntar algun projecte. Jo soc l'Havit Trapat, també he gravat en economia i amb dret. He fet pràctiques a Plaza Waterhouse, una consultora, i m'he ensenyat això no tinc més de feina laboral. Bàsicament és això. Bàsicament el TfG comença pensant que volem fer un TfG diferent, fora del món més acadèmic i més d'estudis d'investigació, i volem fer algo que podem portar justament a la vida real, és a dir, un projecte més pràctic del que havíem après. I doncs com que algú de la planuria és un món que ens cridava a nivell laboral, perquè és un món que és més autònom i tu el que tu treballes ho veus com més palpable a nivell de quants anys, vam decidir-m'ho i se'l poso a fer un projecte de muntar una empresa. Sí, era la idea de muntar una startup i la idea de quan acabéssim el treball de fi de grau era dur la terme. I ara estem en un procés una mica embrionari, però la idea és tirar-ho endavant. Jo em vaig dedicar més als temes de tresoraria i comptabilitat, perquè jo sóc tresorier en un club de futbol i tinc més experiència. Sí, jo feia més la part de la web, dels logos, del marketing també, una mica cadascú repartia les tasques i ens vam conèixer aquí a la universitat, sempre anàvem a la mateixa classe perquè fèiem la mateixa carrera i d'aquí va sorgir la idea. L'empresa va de complement de rellotges. De complement de rellotges, minimalistes. De moda, dilluns de rellotges de moda, minimalistes i un preu bastant assequible. Ens agraden els rellotges, és un bon complement, i hem de pensar que podria tenir una certa sortida al mercat. Bàsicament seria això. En un món teòric no tens cap problema. És a dir, era molt ideal de fer el TFG que el problema. Tu vas fer números del plegat. Clar, arribar al moment en què ho vas posar en plàtica, vols tirar endavant, hi ha les problemes, sobretot, a nivell de recursos. No tenim recursos cap de la família que ens puguin donar una molta quantitat de diners i haurem de buscar la vida per trobar recursos econòmics, bàsicament. A nivell també de proveïdors, veus que tot ho pinta molt fàcil, però després veus que quan parles amb ells és més complicat, hi ha més intrínvolis que no dominem, aquest coneixement a l'1 i no l'hem adquirit i a on hem de començar a buscar-los la vida en aquest sentit. La empresa ara mateix està en un punt en què hem demanat les mostres i estem esperant que arribin. Si les mostres creiem que són adequades a el que esperem de qualitat i de disseny, farem una comanda bastant gran. I aquesta comanda bastant gran és el que parlem de recursos econòmics perquè suposa una inversió bastant important és que necessitem els recursos i en el suposat cas que vagi bé i que ens agradi en el disseny i tot, s'ho titlaríem endavant. També estem mirant el tema de la web. Tenim algú que ens fa a la web i els temes legals de constitució d'una empresa també estem mirant. L'empatia encara no està constituïda, però la idea és això que cap a tardor estigui constituïda i a l'asembre que hi hagi la campanya de Nadal i a poder-la tirar endavant. I a nivell d'èxit, que és el que ens ha dit el Barcat, que pot tenir certa tirada i el públic endavant de l'asem són els joves, és a dir, nosaltres mateixos. Jves, gent entre 15, 17, 18, 19, fins a 40 anys, perquè no tenim una franja d'atenquer el rellotge que hi ha com massa modern. Són rellotges minimalistes i de moda, un complement de moda, que potser podrien caixar també en gent més gran. M'ha dit que a la universitat aquest tema no es tracta de gens, o molt poquet, llavors surts al món real i et trobes en moltes coses que no saps, que no domines i aquest procés de plantatge també és l'eny, perquè això és complicat. Es plantagen una sèrie de dificultats que si tens ganes de tirar el teu projecte endavant, el tires, perquè hi ha una sèrie de dificultats que s'han de superar, però jo crec que si tens ganes i il·lusiós pot tirar endavant qualsevol cosa. Ja no sigui només l'emperadoria o un projecte si no qualsevol cosa. És possible, sí, és possible, però per altra això, il·lusió i tràdia de passió, és a dir, que la idea que tu vols fer realment t'agradi i vulguis dedicar-hi hores, perquè són moltes hores, però jo penso que el resultat és molt més gran que no em prendre. Perquè gent no és un projecte que és teu, que vas aconseguir tu amb el teu esforç i a més que ets el teu propi jefe, el teu propi cap, no depèn de ningú més si t'equivoques, t'equivoques tu. I si ho guanyes, ho guanyes tu. I també, en el moment en què et creguis en el teu projecte, et dedicaràs molt més que no pas que treballessis per un altre. I, al final, és una cosa que és més personal que d'una altra cosa. Al final, nosaltres ho fem perquè ens agrada, creiem que ens podem arribar a guanyar la vida, però tampoc no ho fem com un objectiu de vull fer-me milionari amb això. Ara, per ara, el que ho fem perquè creiem que és el que nosaltres hauríem d'anar a la vida i animar a tota aquesta gent que creia que té aquest esperit no anar en algun lloc on treballin moltíssimes hores i sopar-s'hi malament i intentar tirar endavant el seu propi projecte. Bàsicament millor anar a l'ho difícil, però que a nivell de superació personal serà molt més enriquidor que l'ho faci. I, a més, cal dir que a Catalunya calen petites empreses i cal un teixit, que el formem nosaltres, de petits negocis, que endavant més que els nans multinacionals a corporacions, aquella de fill i de pes, de calen impostos a altres llocs, bàsicament.