 Kære gæster, vi er en samling af forskellige mennesker, der alle har en tilknytning til Aarhus Universitet. Og eftersom AU er indbegrevet af læring, så vil jeg gerne starte ud med en simpel håndsoprækning. Jeg har et opklarende spørgsmål til jer. Hvor mange af jer, der er her i dag, har nogensinde fået et job ved hjælp af jeres netværk? Det vil sige, at I har fået et job også på baggrund af, at I lige kendte nogen som kendte nogen. Og hold det op. Mange tak. Jeg kan godt se, at I har fået et hjælp af jeres netværk. Jeg fik mig, hvis det faktisk er så effektivt. Dengang, jeg gik i gymnasiet, der var over netværk et udtryk for, om der var wifi. Netværk, det betyder, om jeg kunne komme på internetet og være online. Men så snart jeg satte fået den her på universitetet i intro ugen, der ændrede sig til at være ensbesydende med, om jeg kunne få et job. Jeg hedder Maja Schøen, og jeg er færdiggør min kandidat i biologi her til vinter. Jeg vil gerne give jer et indblik i de tanker, som studerende har ved at stå her på kanten, til at være færdig uddannet, og dermed også på kanten, til at sku ud og have et voksenjob. Siden intro ugen på fem års siden, der har netværk fået mange betydninger for mig. Snakken om fagligt netværk, blev heldigvis slagt på hyldentil på år, og de netværk, vi i stedet snakket om, det var bestøvningsnetværker, hvor blomster og bier interagere. Det var metaboliske netværker, der ikke konstant i gang sætter nye kemisk reaktioner inde i hver enkelt af vores celler. Og ligesom alle andre netværk, så er de netværk, vi støder på i biologien, en samling af komplekse objekter, der indbyrdes af forbundet. En netværksanalyse kan derfor omhandle blomster og bier, fly og deres landingspladser, pengestrømme i økonomiske systemer eller måske smitteopsporing ved sygdomsbredning. Netværksanalyserne bygger alle sammen på den samme teori og de samme statistiske metoder. Så når man lærer metodekompetencer, f.eks. inden for statistikken, så er det noget, der er universielt og er så gældende i langt flere emner, end man måske umulbart kan forestille sig. Det er min opfaldelse, at vi er rigtig mange nyudklækket bachelor og kandidater, der i bund og grund ikke er klar over vores egne kompetencer. Vi betyder, om den statistik, vi har lært, overhovedet er god nok. Og er jeg så god til skriftlige formidling og engelske tale, som jeg selv går og tror. Alle dem, jeg læser med, de kan jo præciste sammen som dem til højre for mig. Efter håndene, som semesterne gik på Biologistudiet, der blev jeg også stille og rolig klar over, at jeg højst og syngdige var ved at uddanne mig selv til arbejdsløshed. Ledighedsprocenten, selv et år efter på arbejdsmarkedet, den er uhyggeligt stabilt omkring de 25 % for AODM-tenter fra Biologi. Det er en kendskærning, der har fyldt meget for mig og nok for meget for nogen. Jeg kan derfor ikke udtrykke nok, hvor vigtigt det er, at kvaliteten i vores uddannelser, de er i topp. Det kan måske gå an, at der også der snart er færdig, at vi betøvler os selv over vores akademiske kompetencer, fordi der har været manglet på kompetenceroklaringen i løbet af studierne. Men aftagende på arbejdsmarkedet, de bør vide, at vores uddannelser i sin essense er kompetansegivne nok. Og som vi hørte de andre taler lige før, så er vi altså fremtiden, og det skal vi sørge for at tale op, så alle andre også er klar over det. Vi er ikke eksperter, men grundstenene for at kunne blive det er på plads. En uddannelse fra AODM er at bør være et kvalitetstempe i sig selv. En uddannelse er et kørekort til arbejdslivet. Det er en metafor, jeg har hørt mange gange. Og der er en god grund til sammenligning mellem et kørekort og en uddannelse. Det er nyt, det er læreridt, alle de voksne har det. Og så er det selvfølgelig også en frøst og vide, at det er så lige tager lidt tid, før man egentlig er god til det, man har lært. Sammenligningen er god, men jeg er nok bare et svivel om, om det er det bedste billede på at have en uddannelse. Det ville nemlig indikere, at vi har fået efterbrød vores kunskaber i den virkelig verden, med en guide på vores side. Det har vi ikke. Vi kender til alt det teoretiske om, hvordan en bil fungerer. Men at tale kørekort, det kræver altså meget mere, end til teoretiske, bag spejl-spejl-skuler, og lige manøver rækkefølgen i parallelparkering. Der er farlige højersvæng, der er fuldstop, spontane afkørster til venstre, og ruten den skal brense om, hver gang man kører forkert. For at uddannelse kan fungere som kørekort, så kræver det, at universitetet viser også flere forskellige router, at navigere imellem. Det kræver, at de studerende ved, hvordan deres nyeværet kompetencer sættes i spil i forskellige sammenhængene. Og det kræver, at sammenhængene de går på tværs af forskellige fagligheder. Vi har brug for at blive introduceret til, hvad der er på den anden side af de gulemure. Jeg står her på kantens arbejdsmarked, og jeg ved, at det komplekse netværk af veje og muligheder er uendeligt. Men i øjeblikket, der ser jeg vejen mod ledighed, som en stor afkørsel for mange uddannelser. Vi må bare erkende, at folk uden for de gulemure skal være mindst lige så klar over vores kompetencer, som AU-dimitenter representerer. Måske det skal komme gennem kørekjoner til de studerende, eller måske gennem bedre og sygnegørelse af vores kompetencer, både indad og udad til. Derfor håber jeg, at I vil være med til at værne om og styrke det faglige netværk, som AU har gjort jeg en del af. Og jeg håber, at I med jeres voksenjob og gode kørerfaring vil hjælpe andre kompetente dimitenter på rette vej. Det var en ære at snakke for Anja, som mange tak for jeres opmærksomhed.