 Hvorfor spiser vi ikke sundere, end vi rent faktisk gør? Det spørgsmål vil jeg gerne kaste lidt lys på. Vi vil jo alle sammen, at vi borde spise sundere, at vi gør. Vi borde spise mere frugt og grønt. Vi borde spise mindre fat. Skal det passe på med sukker, mindre sodavand. Alt de der ting, som vi hører om hele tiden. Men der er en kendskærning, at det er rigtig mange, som spiser på en måde, som er for osvis langt fra de officielle kostråder, som vi ellers sammen hører om. Nogen siger, hvordan kan det nu egentlig være? Hvordan kan det være, at selvom folk har forstået, og der skal til at spise sundt, så bliver de i livet ved, med et spise eller mulige usundesager. Det er folk, som har sagt, det må være, fordi folk er irrationale. Folk kan ikke tage vare på deres eget liv, fordi alle sammen vil jo gerne være sunde. Og det vil jeg gerne snakke lidt om. Og det vil jeg gøre ude for, at samfundsvidenskabet bliver perspektivt. Inden for samfundsvidenskaberne beskæftet vi også med menneskelig alfer. Men nu er det altså sådan, at vi har forskellige slags samfundsvidenskaber. Inden for forskellige grene af samfundsvidenskaberne, arbejder vi med forskellige aspekter i menneskelig alfer. Og henge af, om man tænder med en nationellekonomisk cyklok, så får vi forskellige bulpo, hvorfor det kan være, at folk spiser som de gør. Og det vil jeg prøve, at de her knappt 20 minutter, jeg har, er tale lidt om, hvad vi har for nogle forskellige bulpo, hvor det kan skyldes, at folk ikke spiser sådan noget, end de rent faktisk gør. Og de bul vi har inden for samfundsvidenskaberne, de spænder altså meget meget vidt. De spænder fra, at nogen siger, det er for nogle folk rent faktisk rationelt, at spise usundt. Og det er mest internationale ekonomien, man har den form for svar. Til en helt anden andet, at det er noget, der siger, at folk vil sådan set ikke, hvad de gør. Folk bliver påvirket i nogle faktorer i omgivelserne, så kan de slet ikke klare over, og så meldføre, at visse aspekter i spiser, hverandre, som ikke er særlig sundt. Så har vi et mellemområde, hvor man siger, at jo folk er i bund og grunn jo fornuftige, men det er svært for dem osv. Så de der tre perspektiver på forklaring i spiser er fjern. Folk er i bund og grunn rationelle. Folk vil ikke, hvad de gør, og med i mellem det der folk er fornuftige, men det er altså svært, hvad er fornuftigt. De der tre perspektiver vil jeg gerne prøve at se lidt på. Det med rationalitet, det er noget, vi har inden for nationell ekonomien. Hele den nationell økonomiske teoriapparat beror sådan set på en antilse om et folk er rationelle. Et folk er nyttet maximærende, som man siger der. Et folk maximærer deres nyttet udeforgivende vildkorre især, de der begrænsninger som ligger i inkomsten. Og hvis i en nationell økonom derfor skal forklare, hvorfor folk spiser usundt, så må de jo gøre det på en sådan måde, at en usunde alfer bliver forenlig med den der antilse om rationalitet. Og kan man nu det, kan det være rationelt for folk et spise usundt. For det første vil vi jo, at priser forfølge varer er faldet. Det er rent faktisk faldet med ca. 20 % set i 1940. Og alt andet lige når notbiabilier, så er det jo altså rationelt, hvis man vil maximere sin nytte, at man køber mere ad det. Så det især selv kunne vi jo forklare, hvorfor vi spiser mere, og hvorfor vi indtager flere kalorier og måske tager på. Det har man undersøgt, og så finder man ulæ den der prisfall på ca. 20 %. Desvare altså til en ød-inte kalorier på ca. 2 %. Og det er sådan 40-50 kalorier om dagen, så det er altså ikke enormt meget. Selvfølgelig os det kan man se, når man bliver vild med det en længere periode. Men det alene kan man selvfølgelig ikke forklare, at vi har vægt problemer, hvor folk taler rent faktisk om en filmepilemi. Så er det sådan de med inkomsten. Inkomsten er sted. Det kan jeg også medføre, at man bruger mere penge på fødevarer. Men det viser sig, når man analyserer det, at i den udviklede del af verden, at efter spørgsel, efter kalorier, hvis man kan sige det sådan, reagier ikke rigtig meget på stigende inkomsterne. Så der er det heller ikke så meget at hente. Men vi kan da også kigge på priser af forskellige typer af fødevarer. Og hvis vi ser, at priser for højt forarbejdet af fødevarer er blevet forhøjtvis lavere af folket friske fødevarer, så vil jeg medføre ude for almindelige nationalekonomisk teori, at folk efter at spørge flere af de der højt forarbejdet af fødevarer og mindre friske fødevarer. Og hvis de allskiller sig i min henlig på deres næringsinhold og deres kalorier, så kan det jo medføre, at folkespiser er mere usundt. Så er det ultidigt, at det er noget om. Det har man undersøgt i sejre i USA. Så der er det med tidsprøferancer inden for økonomisk teori. Ved alle sammen, tusind kroner om fem år er ikke så meget værd som tusind kroner lige nu. Det er det, man kalder diskontering, man diskonterer til nutvist værdi. Og derfor, hvis vi er køberfødevarer og skal prioritere nydelse nu, versus at godt helbrede om 20 år. Så er det gode helbrede om 20 år. Det var jo ikke helt så attraktivt måske længere væk end den nydelse, man har nu. Og ufra det, vil man ja konkludere, hvis man altså er nationellekonom, at deres, at det er rationelt, at det er sige unge folk, spiser mindre sundt end ældre folk. For de, der er konsekvenser i et spisesund, som viser sig om nogle tyve, 30 år. Og de er for dem jo såviel længere væk, hvis man er ældre. Og helbredet måske er begyndt at svigte lidt osv. Så det kunne der være noget om. Og der sidste punkt her, nemlig, når man nu bliver syg i en eller anden grund, som hængersamme spiser alfern, hvor er du al risikoden, at det gør noget? Hvis vi har frømskridt for medicinens teknologi, for behandlingen, så bliver det sådan set mindre risikofølt, at for eksempel et fortjerte tilfælde, bliver mere sådan synligt, at man rent faktisk oerlever, uden at helst, du og menen. Og jeg ser i et land, som Danmark, hvor Sundhedstjenester er sådan set gratis for befolkningen, så kommuniserer man, så er de jo sådan set rationelt, at løbet nu er større, end vi ser. Så der er faktisk noget om det, at Ulfa sådan den rationalitetsbetrakting, et fornåle folk, Ulfa deres en egoistisk motiv, at de rent faktisk kan være rationelt i Anførelse's time, at de spiser ud, så den kan vi endelig forklare. Men der er selvfølgelig ikke hele forklaring. Og derfor skal vi også se lidt på de, der er andre tilgange, jeg har nævnt, jeg vil komme ind på. Og det, jeg kommer til nu, er, at når man arbejder mest ind, for det er man katastrofisk psykologi, hvor man prøver at forklare, hvorfor folk gør de ene stil for det andet. Og der går man ud for at folk har nogle mål, og jeg bruger nogen fornuftige. Folk prøver at opnå de konsekvenser, som de synes er behagelige, og undgå de konsekvenser, som de synes er mindre behagelige. Og det virker jo sådan veldig indlysende. Hvad er så i folks egen opfattelse, de positive og ekse positive konsekvenser af et spise sundt? Man bliver sundere, der er selv positivt, når man spørger til, så bliver Svarne jo nok mere differensierte. Og det her er Svar, vi har fra en gruppe unge mennesker, som går i skole, som vi har interviewet om. Hvad sker der, hvis de spiser mere frugt og grønt? Og her har vi først de positive konsekvenser, som de selv kan finde på. Det var jeg ganske mange. Både kortsigtede på mellem op og langsigt. På kortsigt er det godt for fordøjelsen, bedre balancer. På mellem langsigt, man kan måske tabe sig, styrke immunsystemet. Man ser bedre ul, ikke helt uvægtigt. Også i den anden op og langsigt, så følger man for at bedre helbred, når man bliver gammel. Så de kan sådan set finde på mange positive konsekvenser, men de grunder altså også finde på nogle negative konsekvenser. Og der er dem, vi har her. De fandt lige frem på nogle negative sunnismæsige konsekvenser her. De kan måske give mævesmærter. De kan give en illusion af, at man er mæt, mens man i virkeligheden egentlig ikke er mæt, men måske de mest interessante er det, vi har her til højre, nemlig der er en risiko for, at man bliver for sunn. Man vil ikke fremstå som en sunnisfrik. En sunnisfrik er folk som er kedelige, udtresente. Det skærer jo problemer i de sociale. Man kan ikke gå i byen og spise på en fritager, og drikke kola osv. Så folk er sådan lidt ambivalente. Selvfølgelig kan de se de positive konsekvenser, men der er altså deres bevidste til også nogle negative konsekvenser. Og i sådan en situation, hvor vi har både positive og negative konsekvenser, så er det andre faktorer, der også spiller ind. Det er sehr to andre faktorer, som spiller en rolle her, og den ene er, hvad mener andre? Hvad mener andre folk i mine omgivelser, som er vigtige for mig? Og når man er ung, der er forældrene, og når man bliver ældre i Stinegral, er de venner og bekendte kolleger, hvis de størter op omkring et spisesundere, så kan det selvfølgelig fremme sunnisfrik, men det gælder også omvendt, hvis de er mere sunn. Nå, nu skal du ikke skabe det alt for meget her, så kan det selvfølgelig bremse intentioner om et spisesundere. Det er nemlig den sociale påverkning, så den tredje faktor, den er også meget vigtig her, det har nemlig at gøre med, jeg vil jo gerne, men jeg tror ikke, jeg kan. Jeg tror ikke, jeg kan gennemføre, implementere en hensigt om et spisesundere. Og det kan det være mange år, så jeg er til. Og det er jo noget, som jeg er forældst bevidst til. Det behører ikke være reelt, så den folk kan mene, vi har ikke nogen sunnisfølge, som er til rådighed. Folk kan mene, jeg kan ikke måske fristelsen, når der er store skokolade og småkære på bordet. Jeg synes, de er for dyr, de sunnisfølge var. Jeg er ikke til, til at tilberede alt muligt frugt og grønt. Og ikke mindst, jeg glemmer det. Nu er der store i supermarket, og der er så mange ting, man skal huske med henblik på, om familien kan lide det, jeg kan jeg lide, hvad skal vi spise i aften. Så glemmer man simpelthen, de sunnisfølge. Så det er de 3 faktorer til sammen, nemlig de positive og negative konsekvenser, man forventer følger mellem sunn-spistningen. De reaktioner, jeg forventer fra mine omgivelser, og til sidst, i hvilken udstrækning jeg selv mener, jeg egentlig er i stand til, at spise sunn, hvis jeg nu ellers vil. Så er det sådan, det har vi jo aldrig sett, at når man spiser, man har ikke kun et mål om sunnhed. Man har forskellige mål, man har mål om nydelse, mål om familien skal have det godt, og de der mål kan være i konflikt. Og så indgår vi nogle kompromir, og de kompromir kan være i forhold til de enkelte produkt. Nu køber jeg produkt, som jeg synes er direkte i kompromir, mellem det skal også være godt, børn, det skal kun lide, det skal også være sundt. Men også over til, for jeg nu har gjort noget for sunnhedens, så kan jeg altså uskeligt bagefter. Og det har man også undersøgt, for eksempel, med denne lille show, undersøgelsen. Og det er, hvor der var en stor skole med MOMs, og folk kunne bare tage så mange de ville, og skulle spise dem, og bagefter blev der målt hvor meget de har spist, målt i kalorier, og folk blev også bæt om at komme med et getbo, hvor mange kalorier de selv synes, de har spist. Og så var jeg to slags, der var en skole med aminlige MOMs, og så var det en anden skole, hvor der var et skildt fætreducerede MOMs. Og det kan vi se her, for det første kan vi se, at folk undereste mere, hvor mange kalorier de spiser. Men mere interessant måske er ide tilfælde, hvor der var sådan et skildt fætreducerede, folk spiser mere. Og den der forskel mellem hvor Meitmann spiser overhængige, om der var det der skildt fætreducerede eller ej, den var specielt store for overvægtige folk. Så ser man det der skildt fætreducerede, så der er man nu har ikke gjort noget for sundhælden. Nu spiser jeg de der fætreducerede, og så som det næste, så har man sådan set sat checkmark. Hvis det er sundhældsmål, så kan jeg også tilfælde mig et nydel, hvor jeg spiser lidt ekstra. Og det er med de der gode, når man har opnået lidt i sundhælden her, så kan vi gå videre, og prøve at tage også lidt af nydelsesmålet lige bagefter. Så det var nummer to her, at folk er godt nok fornuftige, men at de har forskellige mål, de skifter over tid, det er nogle sociale aspekter, og så er folk ikke altid i stand til at styre, altså virkelig gennemføre, det er deres gode hensækter. Så har vi det tredje her, som jo sådan sagt guld på, at der er nogle påvirkninger, som vi måske slet ikke rigtig er klar over. Nogle ubevidste påvirkninger, som medfører de, vi kalder nogle automatiske reaktioner. Vi bliver påvirket på en måde, som vi ikke er klar over, og selvom man prøver at forklare os mekanismerne, vil vi måske ikke engang stole på dem. Og de har man set på, hvor der er en signaler i omgivelserne, som har noget med mad og føddevåret, grøver påvirk af vores indtag i føddevåret. Og der kan man se, at for eksempel synligheden, hvor tæt noget er på, hvor godt det ser ud, at det har en effekt på os, som vi måske slet ikke er rigtig klar over. Og det, man har mest undersøgt her, det er noget så enkelt som pakningsstørrelser. Hvis man giver folk en æske popcorn, som her er to forskellige størrelser, dem som får den store æske popcorn, begge for en struksen, spiser meget, de har lyst til, dem med den store æske, de spiser altså 50-50 % mere. Når man siger til den BF'er, det her var et eksperiment, vi vil gerne finde ule om folk, som får den store æske spiser mere, og de har du jo øvrigt lige gjort. Så siger folk, det tror jeg ikke på. Men jeg var sultent, derfor har jeg nogst spist lidt mere, end jeg plejer. Folk er ikke kun ikke klar over de der mekanismer. Folk vil heller ikke acceptere, at de findes, hvis man prøver, at vi klarer det. Men det er altså noget, som er blevet påvist i ganske mange tilfælde, som pakningstørrelse, hvor tæt nået store på, der er, hvor man selvfølgelig også, at de rentfaktes påvirker, hvor meget vi spiser, endnu en udstrækning også, hvor vi spiser. Vi spiser nu, der er tre grupper af faktorer sammen, vi har spiser altid altså højre, og så har vi tre grupper af påvirkningsfaktorer, og listen er hurtigt komplett, vi kunne altså have en længere liste. Man dir de tre grupper hertelt om, her har vi altså priser på fødevarer, priser af fødevarer i forhold til andre ting, de omkostninger, som følger mellem at blive i sø. Hvor knapp er min til, har jeg behov for at købe nogle convenience-produkter, og det er der med tipsprøverangse, der ligger det der med diskontering, hvor godt er nået, som er langt væk i forhold til det, vi har nu. Det er de økonomiske faktorer, så har vi i midterboxen her, socialpsykologisk faktorer, her har vi de forventninger om, hvad sker der, hvis jeg spiser så noget, her har vi forventningerne om, hvad vil de andre mene, når jeg gør det, og så har vi det der, som på engelsk kan der selvfølgelig sige, som er altså et begreb som dækker over, i hvilken udstræk den tror jeg er, i stand til at gennemføre mine rote hensægt, hvis jeg nu ellers vil, hvis jeg vil spise sådan, tror jeg selv, jeg kan også virkelig gøre det. Så har vi hernede i den tredje kasse, har vi faktorer i omgivelsen, og her har vi så noget med tilgængelighed fødevarer, synlighed, pakningsstørrelse, mærkevarer, symboler, kan nostbil en rolle der, som er ansvarlig, for de der mere ubevifte effekter, som kan medføre nogle automatiske relationer. Og som sagt, listen kan vi endnu længere, men det er allerede sådan en brilvifte effektor, der påvirker, hvor vi spiser allfærd. Så har vi til venstre her, alle de der tilteges, som vi taler om, når vi prøver at få folk til et spisesundere. Her har vi altså beskattning, er for eksempel fæt. Her har vi uldanelse, uldvikling af nye sundere produkter, ernæringsmærkning, og regulering, ikke minst regulering af reklame, og andre markedsføringstilteg. Og budskabet her, er sådan set bare, at ingen af dem påvirker alle de der faktorer der. Og hvis vi bare tager et eksempel, for at forklare de lidt nærmere, ernæringsmærkningen, har vi også i Danmark haft en livelige diskussion om, om GDA nu er noget af det orde, eller om det kan hjælpe Nøglehullet og andre mærker. Hvornår kan sådan noget egentlig gøre en forskel? For det første forsætter, det er jo, at forgrændfags ønsker et spisesundere. Det forsætter, at hvis folk ikke spiser sundt nu, så er det fordi de mangler oplysninger om produkterne. Så forsætter det selvfølgelig også, at forgrændfags forstår det der oplysninger, og kan bruge dem i deres inkøp. Og kun i sidste to pinde her, er ret faktisk bl.a. diskuteret, mens de der mere overordnede spørgsmål ønsker folk elige et spisesundere, og er det et informationsspørgsmål, er det spørgsmål om manglet på information, det er sådan, at dem evig elige ikke har talt så meget om. Og nåt er sådan et tiltis om ernæringsmærkning, det tager jo for eksempel ikke hensyn til at udfordre denne nærøknomiske betragning, at det måske kan fremstå som fornuftig for nåle ikke et spiseeldt for sundt. Det tager ikke hensyn til, at nåle kan mene, at hvis der er spisesundere, kan det også have nogle uønskede konsekvenser. Det tager ikke hensyn til, at nåle folk måske slet ikke mener, de har overskudt til at implementere nogle større omlægninger af deres pisewaner. Og selvfølgelig tager det ikke hensyn til, ubewusste automatiske reaktioner på signaler i omgivelserne. Derfor, hvis man vil påvirke folks spisealfær, så er det aldrig nok med et tiltis. Man skal have hele viften af de ting, vi kan gøre. Uldanlse, information herunder ernæringsmærkning, nye produkter, sundere alternativer, måskeosfunktionelle fyrter var. Vi skal svølge tankoverbeskatningen, vi skal tankere, og er der nødt i omgivelserne, er der nødt med pensionsstørrelse, pakningsstørrelse, som kunne gøre en forskel. Og kun hvis man tar hele viften med, så har vi en chance for, at vi kan ramme ikke kun en eller to, men hele viften, de der påvirkesfaktorer, så er man ansvar for, at vi spiser sånne en figure. Tak for at mærke.