 Hvad laver du mig med at indtil du går hjem? Indtil jeg går hjem? Ja, det er helt konkret. Ja, det er helt konkret. Det er jo en kaffepause. Helt konkret, så ved jeg ind klokken 06.42. Nej, det er jo svært at spørgsmål. Fordi det er jo ikke to dage, der ligner hinanden. Dag, Mia. Dag, Mia. Hej, Mia. Nu er du på 12 vej, hej. Velkommen, hej. Hej. Tak for at sige så. Nej, tak for at sige så, Mia. Det er godt at se dig. Nu var det aldrig nogen, som synes det ene billede til, når jeg tænkte på den, at jeg skulle vælge, hvad jeg ville være. Jeg havde jo altid gået med tanken om, at jeg skulle være læge, fordi det havde min mor altid skåret mig henud. Ikke hun selv eller jeg det, men det var fordi, det var hendes lidt hendes pige drøm, at hun skulle have været læge, og så var jeg sådan op. Så tager jeg i en forhold, og jeg tager i en måde altid. Jeg hedder Mark, og jeg er 27 år gammel og arbejder som processing-synner ved Fujifilm, der er sendt spejelsignaltid i Hillerød. Til daglig, der sidder ved Fujifilm i Hillerød. Så jeg har faktisk flyttet væk for Aarhus, til Sjælland, hvor der er meget far med. Og der sidder jeg og subiterer produktionen. Altså, jeg starter altid med at lide at tage en koff kaffe, eller noget teg, eller et eller andet vand, så man nu skal gøre, så man ingen venner kan høre. Skal du høde stræn i det kaffe? Vi ser hej til alle. Ja, lige præcis. Og så begynder jeg en tjek på e-mails og sådan noget ting, hvis nu det kommer an min arbejdsdag er rimel fleksible. Lige nu har vi rigtig tryk på, der er alle mulle nye kunder, der kommer ind og når vi skifter for et produkt til Danmark, så er det mig, der er ansvarlig for at gå ned og gøre det. Så det har gjort her på det seneste faktisk rigtig meget i. Og det kræver meget, fordi det, vi skal ændre konfigurationerne på udstyret fra en setting til en anden setting. Og det kan være alt fra nogle pipinger, der skal gå ind på forskellige måder til, at vores sensorer skal kalibrere sig om. Og lige pludselig sker der bare meget, men ender faktisk mere at løbe frem og tilbage hele tiden. Så jeg tror, at til daglig får jeg 15 kilometer skridt eller sådan noget, men jeg ser, jeg laver egentlig alle mulige forskellige ting. Mere otimering og hjælp og support. Jeg har fået lov til at være med i et patentteam, hvor vi vil finde en ny tekstur på en vinkop. Ja. Og det, jeg kunne, altså, jeg havde ikke været der så længe, da vi lige så var i gang med det her forsøg, og så kørte jeg jo lidt, jeg skulle overtage, og så gjorde vi noget. Jeg kan jo selvfølgelig ikke sige, hvad det var. Nej, noget skete. Ja, noget skete. Og så kunne jeg bare mærke, begyndte jeg strenge fra min kollega, og jeg var sådan, Nå, okay, at det er så fedt. Okay, det her er fedt. Men så, man går over også, og så er det, at jeg er fulde elegiere. Og så, det her, det bliver jeg klar. I skal vare til, at det kommer på meget hede. Jeg hedder Mia, og jeg er 29 år gammel, og arbejder som konfektivspecialist ved KMC Kartoffelmilscentral i Brande. Jeg er speciallist i konfektiv, ved KMC i Brande Kartoffelmilscentral, og jeg laver slik, hvor vi blandt andet er stat og gelatine med kartoffelstivel til. Så kan man lave blandt andet bestedet produkter blandt andet, og med forskellige modifikeringer af kartoffelstivel, så får jeg i min applikation forskellige teksturer, i fx vinkuumier eller kriser, hårdhede stikkinesser, hvor elastisk de er. Så har du nogen med. Fett. Jeg skulle altså lige sige, har du smagspående? Jeg har jo ikke. Nå, det var jo ikke spørg. Nå, nej, nej, nej, nej. Vi har heller ikke noget her. Er der meget overlevet? Det er en meget støv, det er et kuboffræt. Er der fremme for det her? Det er ikke noget, det er ikke noget, jeg laver slik. Det er det, jeg plejer at sige, det er folk, der skal have. Så er jeg godt stockeret op i jeres frukostrum, eller sådan. Er der sådan egentlig meget svags på? Jeg laver meget censurik, hvis vi skal kalde det, og evoluere prøver, og det prøver jeg også, om vi kan lide det her til. Det vil de gerne dildtage i. Så er vi gerne holdt med gode venner og mig. Det er jeg ikke dårlig. Jeg har lige lidt fisk. Du får sit modtægeren over i det her siden. Der sidder bare, der sidder bare, så laver vi bare lige en tenden, kom lidt ud her, så ser vi om ikke. Ej, I har en tenden på. Ja, det er jo de dyre udgave. Ja, det kan du ikke. Ja, det kan du ikke. Hvor ser jeg jo meget vildig ud, meget beslag. Hvor sidder røde på det et og måde to? God ja. Hvad er det værd til min venner? Altså, jeg tror, at folk synes, at man bliver stemtet lidt som en mørt. Det behøver man, hvad det er vi sikker at være. Nej, år. Eller sådan, ikke en freak, det er lidt for negativ sagt. Men, men var det ikke måske, jeg ved ikke om den stadig, er der så meget, eller sådan, jeg kan huske, jeg synes igen. Ja. Og så kom man ind på studiet, og så kunne man godt, ligesom bringe den lidt til skamme. Ja. Fordi man så, ligesom kom ind og så. Jamen, det slet ikke. Nej. De typer altså, heller ikke. Nej, typer altså. Og du er, du snakker lidt. Nej, nej, nej. Jeg kan sagtens følte, det der med, at man bliver stemtet som en mørt, eller sådan et eller andet, ikke i Upponi, synes jeg faktisk ikke. Nej, nej, nej. Der var man også sammen med sin arkspillere. Hvorfor? Hvorfor? Jeg hedder Rasmus. Jeg er 28 år, og arbejder til daglig som materielespecialist ude hos The Lego Club. Jeg hænner altid vest, at jeg gerne ville arbejde for Lego. Så, og... Altså helt for, du var lille lille, liggede med Lego. Lige siden den i gang, jeg var lille, liggede. Så skulle jeg være lille, liggede. Men dit speciale var også på Lego, ikke? Så du sådan har... Og med det praktik, og også på Lego, der er... Så du har virkelig også, liggede den her måde. Så ej, jeg vidste lige siden, jeg var en lille, liggede med Lego. Og så... Så blev det kemi, fordi... Plastik. Og så ingen synere vedenskabet, fordi det, jeg synes, er mega fedt, fedt, og fået at være praktik, indunder huden også. Okay. Som vi også snakket lidt om tidligere, det er der med, at man har meget kontakt med at være vurs livet. Det synes jeg, det er mega fedt. Det er mega fedt. Jeg sidder jo i materielafdeling, ude på Lego, som hovedansvarlig for de bløde materieler. Så blandt andet vores dæk, Power Records. Men jeg er der også over i produktionen, og jeg importerer, hvis der er sådan, at de ser en anden udfordring derover. Vi modtager mange tusind tons af materialer, at løbe i dagen. Og de skal selvfølgelig i godkendens. Så, jeg har fået støbt en hel masse testelementer for at teste dem i lap. Det gør jeg ikke selv. Så jeg har fået resultateren, og så skal jeg godkende om den levering, som vi har fået i dag. De mange leveringer, alt efter, hvor travlen, vi har. Om de er god nok, til at blive... Kørt i vores produktion. Altså nu er du meget speciel af. Den er jeg også ramt. Ja. Den er rimelig hårdt ind i. Altså, begge min forældre, der har også arbejdet, inden for det kemiske, ikke med plads, og polimer med materialer, men ligesom har fortalt om, hvad man kan gøre, og hvad for en vej man kan påvirke. Og ligesom, tror jeg, har vist rigtig meget glæden ved deres arbejde. Og det har bare smittet. Og jeg tror, virkelig, i vores teenage-hjort, der var jo sådan, vi skal lægge den vej. Altså, vi skal overhovedet ikke den vej. Nej. Det er du også lidt, ikke? Ikke som modfar. Nej, ikke så gerne. Lige på det, hvis vi skal prøve noget andet, så er det lige vel så. Mit navn, det er Anne. Jeg er 28 år, og arbejder som materiale, og så synes jeg, hos politik. Altså, jeg arbejder som materiale, så synes jeg, hos politik. Men hovedsaglig med fokus på materialerne. Altså, det er virkelig, at vi er skarpe, og så, jeg arbejder inden for. Så vi laver klaskomponenter, eller sejligt purkomponenter, til vindmelvedindustrien. Lynesystem, og reinvendingssystem, og transportmodder. Sensorer, også og så videre. Og så er det første spørgsmål, der kommer altid, laver vi vindmelvedvinger. Nej. Vi vil skønne vindmelvedvingerne, eller vi trækker alle det, der sker, så de kan blive endnu bedre. Ja. Så det handler rigtig meget om support til produktionen, men også, ligesom, test af nye materialer, analysere risikoen for, når de kommer ud og hænge i de her vindmelvedvinger, via underlivren, dør til vindmelvedindustrien. Så test ekstremmerne ved, hvordan vi klarer sig ved 75 grader, minus 40, eller hvis de kommer op, vildt meget. Fuck, der varme på samme tid. Hvad gør det så, og hvordan kan vi modvirke det? Så du har noget med selve kvalitetsikringer, så gør jeg noget. Hvad med kvalitetsikringen, og hvordan vi endrer i materialerne, for at vi kommer det rigtige sted hen, så det vil gerne vi nå. Så det er en del af det, og så er der jo ekstremt meget systemabilitiet og bærdekdighed, strankegang indover. Og det synes jeg bare, er mega fedt. Jeg synes, det var ikke en rigtig god point, det er der med, at man kan skubbe nogle agender, som man også selv personligt brænder for. Det der med systemabilitiet, som vi var meget op og venner lige nu her. Det er altså for mig, i hvert fald, mega fedt. Jeg tror, jeg tror, vi har fået det, vi gerne vil have i dag. Fedt. Vi ses. Og det har du lidt dødeligt, så når den sidder.