 Буквально п'ять хвилин для того, щоб задати питання, бо я бачу, що в залі були руки і ми попросили просимо про бачення по передньому дискусі, ми вас вкрадемо сім хвилин, але мені здається, що важливо все-таки проговорити те, що ми не встигли почути під час презентації від наших учасників, якщо є питання в залі, я бачила в когось руку, то ми можемо передати мікрофон зараз. Настя. Дякую дуже. Я спершу хочу подякувати Іріза, чудову промову, тому що Іра почала її власне з того, що ці два дні були дуже з фокусом на людському, який розказала теплі людського тіла. Я хочу тобі сказати, але вірди, що це була чудово промована лише з точки зору кількості даних, які ти озвучила, і важливості спектру взагалі питання, які ти озвучила, але з точки зору того, що я зараз відчула взагалі величезні спектри емоції, зрозумівши, що ми знов можемо говорити то міністерство культури, це знов міністерство культури з людським обличчем. Так, вже довгий час не було, і ми можемо говорити з міністерством культури як з партнером, що поділяє наші цінності, і це дуже важливо. Тому дякую тобі. За питанням ой наступне, ти привела велику кількість важливих даних, деяка кількість, з яких викликає питання щодо їхньої остаточності, тому що наприклад просто одна цифра дуже швидко, за твоєю презентацію ви не рахували 1400 музеїв, наприклад штаб-перетунку культурної спадщини, очолюваний, зокрема, веселим рожком, який стояв, як це, біля витоків музейного директоратиків, власне, процяглість, знову ж таки говорим, починав цим займатися, вони не рахували 2500. Я свідома того, що ми говоримо про Крим і про Донбас заразом, але розрив майже вдвічі, він наштовханий на питання про остаточність таких даних, тому якби ти дуже побіжна могла сказати про мотодології, за якими ви збирали дані, які з них і остаточні, які ні, як нам взагалі в цьому орієнтуватися, щоб цими даними послуговуватися якось розбудова і перебудова культури, яка вже триває, бо ми вже в цьому майбутньому, як ми говорили, була more evidence based, то я була дуже вдячна. Дякую дуже. Коротко тезово. Ті цифри, це підготовлений, вже майже підготовлений, реєстр, власне, мережі культурних закладів. Ви знаєте, що багато років ми говоримо про реєстр культурної спадщини, про нього продовжують говорити, але ми сподіваємося, що це реєстр теж з'явиться і відповідно з'являться інші цифри. Цифри фонду і колекції вони не розголошуються, але вони є, і насправді кількість врятованого і неврятованого, звісно, більше врятували, але знову ж таки про це ми сьогодні не говоримо, тому що є проблема закритої інформації. Відповідно, ці цифри приблизні, я дякую Настю, що ти наголосила на цьому, ці цифри приблизні, тому що власне не просто культуру важко рахувати, в Україні важко рахувати. Ви знаєте, що держстат сьогодні припинив збір статистичної інформації до закінчення бойових дій. І ми опинилися в ситуації, коли ми взагалі дезорієнтовані з точки зору цифри статистики. Єдине, що у нас залишається – це податки. Державна податкова служба надає ці дані. Ми можемо бачити, наприклад, зниження податки виплачених культурними креативними індустріями, закведами на 60% в першому кварталі, і можемо над цих даних там теж будувати якісь прогнози. А що до кількості інституції датці цифри мають бути веріфіковані? Дякую. Чи є у нас? Так, у мене теж питання до пані Ірини. Ну, правда, я теж влячно затепила промову, бо це вперше, коли я стекаюся з міністерством в такому обличчі. Але ви згадалися ж швенцівську біоналу, це проект Dear to Meet, тому я не можу не поставити це питання. На 23 лютого, коли проект вже був на фінальній стадії реалізації, і на нього було витрачено на той час вже більше 90 тисяч євро, відміністерство культури команді біонали не надійшов жодної гривні. І при цьому команда біонала була до цього, була доволі поінформованою, про це доволі заздалегідь, тобто і готувалося для того, щоб врешті реалізувати цей проект. Тому, мені здається, проблеми, які сьогодні дуже легко виправдати війною, вони для міністерства культури більш структурні, і вони з війною, на правду, мало пов'язані. Чи є усвідомлення у міністерстві, що цей прекрасний образ, який ви змалювали диригенту з морем, він насправді дуже далекі від реальності, і був таким дуже далеко до війни. Насправді безумовно це системно, але тому, що тільки тому, що система набагато більша, тобто вона трошки по-іншому виглядає. В цій системі є такий гравець як міністерство фінансів. І міністерство культури, яке намагається адвокувати потреби галузі, стикається так само з незрозумізням, або ви вчора про це говорили, ви проговорювали це пріоритизація. Насправді, у який спосіб має відбуватися ця пріоритизація в масштабах країни, неочевидно і незрозуміло. Вчора колега зі Словакії говорив про те, що цей менеджмент, менеджерський підхід до обліку культури і вимірювання профіту отриманого, він згубний для культури, але, на жаль, бюджетний кодекс України, він виписаний саме у такий спосіб, що ми міріємо культуру і фінансами, в тому числі, показниками. Тому битва за ресурс, битва за бюджет, вона для культури згубна, культура її завжди програє. Чи щось зміниться, я не знаю, я вам можу відповісти так. Про культуру дуже важко говорити, тому що вона дуже велика. Дай їй важко побачити, тому що вона скрізь. Коли ми намагаємося опредмечувати, говорити про світ ідея, бо матеріальний світ і так далі, це все одно є частина культури, ми не бачимо все одно зв'язків. І, на жаль, не завжди це можна пояснити тим, що вона приймає інші управлінські рішення, в тому числі фінансові. Тут є величезна проблема і держава створює загрозу. Для проєктів, які для неї передусім є важливими. І короткий коментар щодо людького обличчя, я просто три місяці тільки, тому в мене є всі шанси асимілюватися. Дякую. Дякую. У нас, насправді, є ще дві хвилини. Настя, а можна я додаму? Насправді, я почну з питання до Маші. Якщо це не море і не диригент, то яка це метафора? А я поки ти будеш думати, я зараз лише додам. Просто для мене я тригером те, що вчора обговорювалась і позавчора про те, що Україна виживає і розвивається. Це є такий мікс горизонтальних зв'язків, коли дуже багато агентів взяли на себе відповідальність. Але коли це часто було звучало, коли особлива державні інституції вчора виступали, що завжди є таке нарікання на старшого, який робить щось не те, який не розуміє і так далі. Тому тут, насправді, я думаю, це відкрите взагалі питання, як оцей бізнес из Южуал, який був, можна каже, до війни, і він не відповідав тим запитам, який є в культурній сфері, як його зараз змінити, оскільки якщо це не змінити зараз, то я уявляю, що це буде на багато складніше змінити пізніше. І тут знову ж таки повертаємося до метафри ЗСУ, як такої рулівої моделі. У мене, насправді, є багато знайомих зараз в армії, і вони кажуть, що звичайна армія – це також неоднорідна структура, там є дуже багато реліктів, які не дуже працюють, але є оця відмашка зверху, яка йде від гінштабу, яка дозволяє бути, в них є момент цінність життя конкретного солдата, і те, що команди, якби внизу, боруть на себе відповідальність. Якщо відповідальність тримати село, вони не вбивають всіх солдатів, вони можуть відійти і потім у нього зайти через три дні, і це не має вирішувати залужний. І це вирішується просто цей момент, який працює в армії зараз, і армія просто зараз – це такий суперфокус, як нам його перелаштувати до тієї сфери, де ми є експертами. Для мене це відкрите питання, але мені здається, якщо не зараз, то коли? На цьому я завершую, а Маша, якщо у тебе є метафора, то скажи – чорна діра. В принципі, від диригента до інтерстеллера, це, напевно, назву наступної конференції. Дуже дякую, Ірина. Ілія, на жаль, нас більше не має часу на питання. Станіслава, я думаю, що можна буде зловити наших учасників під час КВПРРВ, і поговорити. Я дуже дякую, і вам мені дуже сподобалася думка, Ілія, про те, що на якомусь моменті ви відчули, що треба переходити від таких спорадичних підтримок стратегічних більше. І мені здається, що це власне те, що нам потрібно думати, щоб дорігувати морем не від пливу до припливу, а власне якось працювати з цією стихією і думати, радше, про доготривалі, сталі, якісь ініціативи. Дякую. Я перепрошую, що ми вкрали трошки часу в наступної дискусії. Я пропоную без перерви на КАВУ, одразу запрошувати Лесю і наших учасників, а КАВУ ми пов'ємо потім.