 Graduar-se a la Universitat Pompeu-Fabra és un autèntic repte. Un camí ple d'obstacles i de premis. Però digueu-me, sou uns autèntics o P.F. Maníacs? La sang de Pompeu-Fabra corre per les vostres benes? I el més important, creieu que sou mereixadors del vostre títol universitari? És el moment de descobrir-ho! Senyores i senyors, benvinguts al concurs universitari més exigent de Catalunya! Comença el Pumpeu-Prix! El meu primer dia a la Pompeu va ser un autèntic desastre. Me l'acordo molt maco. Estava molt nerviosa. No estava nerviosa, estava molt content. Vaig arribar tard. Vaig perdre. Em vaig equivocar de classe, que no t'ho he ubicat. Respon ràpidament, què és més fàcil? Aconseguir el títol universitari o entendre l'enumeració de les aules de la Pompeu? Entendre l'enumeració de les aules de la Pompeu és molt complicat. Són molt complicats. Tens tres parts. L'edifici, la planta i la classe. Vaig a ser de pocs tan complicat. Si hagués de definir la Pompeu amb una paraula, crec que seria sacrifici. Familiaritat. Diversió. Ambició. Casa. M'he passat més temps aquí que a casa meva. Si no vius la Pompeu, no aproves. 9,5 de classe, 2 hores en classe, otra classe. Tare tota reu. Prova de talent. Vull que m'ensenyis com ho fas quan arribes tard a classe. Bon dia. M'asseus. Nombra de carpetes que la Pompeu t'ha regalat durant tota la carrera. Una. La carpeta és com a la mostra de qui va ser la Pompeu. Si se la pudiera poner en la frente, se la pone. Hay que estar orgullosos de la Pompeu. Hostia, tu eres de la Pompeu. Sí que hi ha algú, Pompeu. Prova visual. Mira't aquestes tres fotografies. I digue'm en quin camp us creus que estudiaria cadascun d'aquests personatges? El número 1, obviament, és ciutadella. Quan la gent es diu els de la Pompeu són uns pijos, es refereixen als de la ciutadella. El segundo diria poblino, porque son más alternativos. Més modernillo, más buamis. El tercer ovi, que venió de Erasmus i que és tan poco perdido, ciutadella. Erasmus. A Suecia. Londres, Londres City. California, San Diego. Liverpool. Vete a cualquier sitio, te lo vas a pasar bien. Una ex-experiència et fa créixer molt. Sobretot veure altres coses, però després tornar aquí... Les païs en més temps he passat i crec que és obligatori dir la plaça. Gutenberg. El sol torrenta. Crec que són dos llocs que s'han de compaginar al 100%, perquè si no, fer 50-50. Desgràcia que crec que un poco más la biblioteca que el bar. Sense dubtes, la biblioteca. Penfotos de postureo, també. La foto que traves a històries d'algú estudiant a Ciutadella. Has de fer la foto. Si ningú sap que has anat a les aigües, és un lloc com una iglesia. Aquí hi ha un espai, accents, petit, i les païs és màgic. Amb quin màgic nom és coneguda per alguns estudiants la biblioteca de les aigües? Hogwarts. La coraca i les aigües. La gent que ni és de la universitat. Tu arribes, veus un munt de papers, però zero cuestos. Vull dir, hi ha vegades que no veus ningú? De ràbia. De ràbia dices. Aquest que va aparcar aquí, hasta que el quiera. No ho feu. Vull que escoltis això i em diguis què et recorda. Què és aquest soroll?Sí, l'ho veia. Sí, clar que em sona. Hombre, estos son los típicos animales que los escuchas. Estando en clase. Quin animal és? Yo creo que es elefante. ¿Es una foca o qué pasa?No sé, un monstruo. Ese es el yao del so.Molt bé. La persona dormina en clase y sona el yao. El café per treure una carrera és essencial. La gente vive con el café pegado a la mano. En premia 3 o 4, máximo 4 o 5. El café está al mismo nivel de importancia que los apuntes. Els apunts els deixo amics. La gent que no els deixa i la gent que és molt rata. Mercat negre de punts. No te puedo decir nada.No sé si això serà veritat. És una hiàgenda urbana. Jo he vendido 40 euros a la punta a 10 persones. Ah, què se que passa?Em prende duria. Passem ara a una pregunta amb 4 opcions de resposta. Què és més dur? D. Se'ns dubta. Lo que pasa con la semana 10 es que nunca las has contado. Arriba sense avisar. Y tú, en qué momento ha pasado de sol. ¿Cómo es que la semana 10 es esto? Y no has hecho el trabajo. Se ha acabado tu vida social. No parar, no parar, no parar. Va les mes de en Floral que no estudian. Cuando acabamos exámenes, que bajas al patio y en una mesa hay más cervezas que gente sentada. Prova de ball. Y la gente poniendo música y viendo villas. La gente de todas las carreras. Y eso es como la de las tentaciones. Son festas impresionantes. Com es diu la mascota de la pompeu farra? Pompis. Farru. Prova d'habilitat. Has d'aguantar en els teus braços tots els tàperes que t'has menjat al llarg d'aquests 4 anys. Nunca me encuentro un tàper que diga que era patecible. Els has d'aguantar en força i, quan no puguis més, surt corrents i futx. Una sopa a ple juny i portava aquest xup i maionesa dins de la sopa. L'hora del dinar és... m'encanta. Última pregunta. Una de difícil, difícil. Que si l'encertes t'endús el premi, però m'ho has de dir perfecte. Què és el programa alumni? En quantes paraules? És un programa completament gratuït. I és gaudir de les vantatges de la universitat, ja no sent alumna de la bompeu. Matisos drets, des de correu acràic, a poder llogar espais. T'ajuden també a trobar una feina... A través de campos de treball. I encara hi ha mil avantatges més. Mantenir el contacte amb antics companys, fer créixer a la xarxa UPF, ser ambaixador de la universitat pel món. En conclusió, que això no s'acaba aquí. T'ho he contento de determinar, però sé que vull deixar molt de menys la universitat. El que més trobaré a faltar són els amics. Els amics són com la base primordial i fonamental que et puguin ajudar, que et puguin estar al teu costat, quan tens problemes, gent amb la que riure, amb la que plorar. Tot esa unión en el fondo se va a echar mucho de menos a la gente. La vida universitaria, lo que supone la esencia, que para mí es la gente de la bompeu, y lo que más va a echar de menos. Voy a echar de menos el sentirme niña niña, en plan de eso. Sólo estudiar y fiesta, pero claro, no, porque hay que madurar. Afluto el futuro a mi ilusión. Tengo muchas ganas de lo que va a venir, de las cosas buenas, y la bompeu m'ha d'haure les herramientas para que sí lo sea. Noies, nois, sou uns autèntics UPF en Maníax. Ho heu aconseguit. Aquí teniu el vostre premi. Ja sou graduats. Enhorabona! Des del primer dia em sento molt orgullosa i dic amb totes les lletres majúscules que estudiava la bompeu. Moltíssimes sabers, nois. No estic molt i que gràcies fer aquests quatre anys. Per mi ha suposat una experiència inolvidable. Bona tarda a tots. A gent tan superorguosa ser de la bompeu i d'esta universitat tan increïble, el campus, la gent com aquí, en ninguna situació. Ai, s'ha m'ha escapat una llagrimeta. Moltíssima sort i ens veiem en la pròxima edició del Pumpeu Prix. Conduirà l'acte Roger Casany, periodista anticalumna i professor del Departament de Comunicació de la Universitat Pumpeu-Fabra. Bon dia. Com esteu? Bé, benvinguts graduats i graduades. Us saludem i agraïm la vostra presència avui aquí. Saludem també els familiars i amics que us han acompanyat al campus i que ens segueixen des de les aules. I finalment, saludem tots els familiars, amics i membres de la Comunitat Universitària que ens segueu a través d'internet. He de dir que em fa moltíssima il·lusió ser avui aquí i compartir amb vosaltres aquest dia tan especial. Avui salarem el 27è acte acadèmic de graduació de la Universitat Pumpeu-Fabra, que compta, com sempre, amb la col·laboració del Consell Social. Els actes de graduació simbolitzen el fi d'una etapa, al final d'una etapa, una Déu, però no volem que avui ho centreu en aquest aspecte. Volem que ho centreu en tots els anys que heu compartit a la universitat i en tots els que vindran. L'audiovisual que acabem de veure és només una petita mostra de les vivències, les impressions i els records del vostre pas per la Pumpeu. De fet, si no m'equivoca algun dels protagonistes, és assegut aquí entre vosaltres. Aquesta és una graduació diferent a la dels altres anys, diferent perquè aquest any celebrem conjuntament la graduació de les promocions 2020 i 2021. I és per aquest motiu que aquest any sou 3.000 graduats i graduades que assistiu, que vau assistir ahir, que assistiu avui, assistireu avui, assistireu demà amb els actes de graduació. Un aplaudiment molt fort per tots vosaltres i els que no són aquí. Els que rebreu el diploma en aquesta sessió són els graduats i graduades en ciències polítiques i de l'administració, en globes, a l'estadis i en humanitats. Fet a la benvinguda l'acte continua amb la lliçó de graduació a càrrec de Pablo Simón Cosano, graduat en Ciències Polítiques i de l'Administració per la UPF del 2007 i doctor en Ciències Polítiques i Socials per l'UPF del 2012. Efectualment, el Pablo és professor de ciència política a la Universitat Carlos III de Madrid i la seva lliçó porta per títol una adeuda con los dioses. Pablo. Bon dia, bon dia a tothom. Abans de res començaven les gràcies a tots els estudiants, professors, autoritats i també als familiars que no són aquí a l'auditori per la seva presència. Per mi és un enorme honor tenir l'oportunitat de participar d'aquest acte i dirigir-me a aquestes dues promocions de ciències polítiques i de l'Administració Global Estadis i Humanitats, als quals vull transmetre la meva més sincera enhorabona. Jo soc espompeu i sé perfectament que no ha sigut gens fàcil arribar fins aquí. No hace ni doce años desde que me gradué en esta misma casa y siete desde que hice el doctorado. I probablemente el que no tenga tanta distancia temporal con vosotros hace inevitable el que sea más fácil para mí ponerme en vuestra situación. No sabéis hasta qué punto estoy nervioso hoy, al volver a evocar cuál era el momento en el que yo estaba ahí abajo, porque a la hora de la verdad todo el mundo sabemos que una gran proporción de vosotros está ahora mismo sumido en un enorme mar de dudas y de incertidumbre sobre lo que será su futuro. I me gustaría hacer precisamente virtud de esta cercanía personal con vosotros porque corremos el riesgo a que cuando uno mira su propia carrera profesional en el presente, pueda terminar pensando que los dilemas que encaráis ahora la situación es la que os encontráis no era para tanto, que a la hora de la verdad uno toma perspectiva temporal y no pasa nada y qué cómodo es, sobre todo para la gente que ya peina moscanas el pensar que todos los dilemas y las circunstancias en las que os encontráis ahora son cuestiones pueriles, una falacia en la cual de ninguna manera pienso incurrir hoy. Así que considero que en vez de empezar a hacerse un discurso motivador diciendo que si os esforzáis mucho conseguiréis todo aquello que os propongáis, que es radicalmente falso o por ejemplo decir que no os preocupéis que cuando cobréis perspectiva temporal todo esto habrá pasado, lo cual tampoco es necesariamente así. Me gustaría intentar brindaros algo útil. Me gustaría intentar hoy simplemente brindaros siete claves modestas, muy sencillas, que tal vez os puedan ayudar a iluminar el camino que tenéis por delante y la virtud probablemente que tienen estas ideas sencillas, es que como no las habéis pedido, las podéis desechar muy fácilmente, pero que si yo os las brindo hoy no es porque considere que estoy más capacitado que vosotros para saber lo que os conviene, sino simplemente lo hago con el ánimo de que intentéis no tropezar en las mismas piedras que tropece yo cuando salí de esta casa. Primera cuestión o primer elemento que quería compartir con vosotros. La vida es contingente. Aferrados a la necesidad de certidumbre, los seres humanos tendemos a pensar que hay poderosos motores que mueven nuestra existencia, la historia, lo divino, lo material y sin embargo nos resulta enormemente complicado reconocer que todo lo que nos pasa no necesariamente obedece a un plan, que realmente estamos expuestos a la dictadura de la casualidad. Y yo soy de los que piensa que asumir esa idea que la vida es contingente y que nos van a ocurrir muchas cosas inesperadas es algo que no nos libera de nuestra responsabilidad, sino que pone de manifiesto nuestro potencial. No caigáis en la autoayuda, es verdad, no todo es posible. Sin embargo, igual que los salmones nadan contra la corriente del río, yo quiero recordaros simplemente que no sois agentes de terceros, que en última instancia a vosotros podéis decidir. Segundo, el conocimiento es, como decía Schopenhauer, igual que aprender técnica de esgrima. Es muy posible que no sepamos si el duelo está bien o malconvocado, si hay buenas razones o no para cruzar espadas, pero en última instancia sabemos que solo gracias al conocimiento podremos desarmar a nuestros rivales. Siguiendo esta analogía, apegados a los hechos, aferrados a la evidencia, utilizar la experiencia que habéis atesorado durante todos estos años, porque es verdad, no resolverá para que empleáis ese conocimiento. La técnica no nos dice el porqué del duelo. Sin embargo, si empleáis ese conocimiento, es más probable que tengáis opciones de prevalecer. Tercero, la educación no nos hace felices, igual que la libertad tampoco. Sin embargo, probablemente solo gracias al conocimiento podremos identificar cuando nos encontramos frente a la felicidad. La educación es lo único que nos ayuda a expandir nuestros sentidos y a darnos cuenta de que no hay libertad más importante que la de la mente. Portanto, el conocimiento no solo es algo práctico, algo orientado a los fines, sino que también es algo que nos ayuda a poner un pie en el estribo cuando nosotros queremos desarrollar todos nuestros talentos y ser autónomos como personas. Nunca dejéis de educaros, nunca dejéis de formaros. Ni fuera ni dentro de las aulas. Cuarto, dado que el mundo en el que vivimos es abierto, abraza del politeísmo. Reconozcamos el hecho de que el mundo es plural y que habrá de decidir a qué Dios sirve, pero cautela. Eso hará inevitable que os encontréis con gente la cual quiera acomodar el mundo a tal como es ella y gente que, sin embargo, reconoce al mundo tal cual es intentar ser esta última persona. Ser curiosos y ser flexibles, que no es lo mismo que ser relativistas. Y, sobre todo, cuando tengáis algo clarísimo, clarísimo, clarísimo, dudad. Porque ya decía Terry Pratchett una gran verdad y es que la verdad es cierto, está ahí fuera, pero las mentiras suelen anidar en nuestra cabeza. Quinto, un todo es mucho más que la suma de sus partes. Ya decía Khan que el ser humano tiene una asociable insociabilidad, o dicho de otro modo que es verdad que somos individuos, pero que al mismo tiempo somos seres sociales y regarios. Vivimos emanadas, así que asumamos esa tensión. Franz de Waal, el famoso primatólogo, ya demostró que los seres humanos tenemos exactamente la misma distancia evolutiva si al chimpancé que hacia el bonobo. Y los primeros son violentos y jerárquicos, pero los segundos son cooperativos y compasivos. Aprender a cooperar, porque esto permitirá desarrollar mucho mejor vuestro potencial. No estamos necesariamente destinados a competir. Podemos decidir, explorar por lo tanto ese bonobo que también tenéis dentro. Sexto, dice Marfischer que se nos ha hecho pensar que tratar a la gente como si fuera inteligente celitista y tratarla como si fuera estúpida es democrático. Negad esa idea. Os aconsejo que tratéis a la gente como la persona inteligente que es, y eso implica que nunca penséis que se deriva ninguna posición de privilegio de vuestros estudios. Uid de la arrogancia intelectual como de la peste porque no es más que soberbia mal llevada. Y recordad que en última instancia la persona verdaderamente inteligente no temen suciarse las manos. No existe contradicción entre la razón y la acción. Y es que ya lo decía tu cídides. La sociedad que separa sus intelectuales de sus guerreros hará que los cobardes tomen las decisiones y los tontos luchen las guerras. Séptimo, pasión, responsabilidad y mesura. Estos eran los atributos que destacaba Max Weber de aquel que era considerado como el buen político. Y yo me pregunto, ¿acaso estos tres atributos no son los mismos que tienen que tener un buen profesional o un buen cidadano? Es necesario que sintamos un fuego interior que nos empuja a hacer las cosas. Esa pasión queda sentido a nuestra existencia. Pero también tenemos que ser lo suficientemente responsables para hacernos cargo de las consecuencias que se derivan de nuestras acciones. Por último, es necesario también ser contenido, ser templado. El cómo maridar esos principios es algo que solo podemos aprender con la práctica. Pero en cualquier caso sabemos que en ellos existe virtud. Estas 7 ideas, ninguna de ellas por cierto brillante, pero tampoco absurda, no van a poder despejar el horizonte que se os viene por delantes, que está cargado de incertidumbre, es cierto, pero también de posibilidades. Pero sí me gustaría concluir con una última cautela. Puede que tal vez no ahora, quizá más adelante, miréis al resultado final de vuestras acciones. E incluso que os vanagloríais de que tras salir de la Pompeu Fabra habéis conseguido todos vuestros objetivos y os veis a vosotros mismos todo el crédito. A mi juicio, nada podría ser más equivocado. Y para reafirmarme en ello, permitidme una última reflexión de Michael Lewis, que no he podido quitarme de la cabeza desde que la escuche en estos años. En la vida, no os dejéis engañar por los resultados. Los resultados, si bien no son totalmente aleatorios, contienen una gran cantidad de suerte. Así que por encima de todo deberéis reconocer que si habéis tenido éxito en la vida, es porque también habéis tenido buena fortuna. Y la buena fortuna conlleva una obligación. Tenéis una deuda. Una deuda no sólo con los dioses que os la concedieron, sino sobre todo una deuda con aquellos que son menos afortunados que vosotros. Heu passat uns dels millors períodes de la vostra vida i se us ha equipat aquí a la Pompeu per estar preparats per cavaltar les contradiccions del món que ve. Ara feu servir el vostres talents no només per ser millor vosaltres, sinó sobretot per fer un món millor a totes aquelles persones que us envolten. Graduats, graduades, en una bona, no euperfeita. Gràcies. Moltes gràcies, Pablo. Moltes gràcies també al cor de l'OPF i a la seva directora, la Ida Vera, que han interpretat, i de quina manera, Barbara N. de Beach Boys. I ara arriba el moment que tots estàveu esperant. En aquesta sessió s'han llibrats els diplomes commemoratius els graduats i graduades de les promocions 2020 i 2021 que es van fer a l'esquadra. A l'esquadra, s'han llibrats els graduats i graduades de les promocions 2020 i 2021 de la Facultat de Ciències Polítiques i Socials i de la Facultat d'Humanitats. Una punt, com sabeu, aquest any hem d'habitar al màxim els contactes interpersonals per prevenir els riscos de transmissió de la Covid, i per aquest motiu us llibraran el diploma al peu de l'escenari i, quan pugeu aquí, rebeu el reconeixement de les autoritats s'ha d'habitar l'encaixement de mans i qualsevol altre contacte físic. Creu que les autoritats, els vostres companys i companys i segurament també els familiars i amics que en segueixen per internet, us aplaudeixin energicament. I vosaltres també. Per cert, veieu aquella càmera d'allà? És la vostra càmera quan pugeu a l'escenari. Ahí lo dejo. Fets aquests aclariments? Comencem pel grau de Ciències Polítiques i de l'administració. Per això demanem que pugin de l'escenari Pablo Pareja, vice-rector de professorat i relacions amb la comunitat. Toni Luna, vice-rector d'internacionalització. I Miquel Salvador, d'agada a la Facultat de Ciències Polítiques i Socials. Comencem, doncs, pel grau de Ciències Polítiques i de l'administració. Primer de tot, pujaran a l'escenari els graduats i graduades en Ciències Polítiques i de l'administració de la promoció 2020. Que són... Bernat Alcube Trujols. Gaiscane Apodaca Paricio. Carlos Artola Madrigal. Paula Ascensio Puig. Cristófol Badenas Goterris. Cristian Baena Sánchez. Pau Vagó Batlla. Xavier Batalla Minguell. Marc Vigata Fonseca. Mireia Cabezas Ponce. Alexia Camps i Espelta. Sergi Canaval i Alvella. Bruna Canyada Roca. Pau Carbonell Munyós. Sílvia Castillo Salvador. Ruth Cauiola del Campo. Eduard Corbera Ipano. Jonas Corrons-Martí. Judit Cusco Isendra. Adrià Delaceres Vidal. Abril Fabau Bach. Julia Fabregó Prats. Javier Fernández Navarro. Àlex Fornells Mateu. Núria Fuster Cortés. Francesca Gamundi Penwheel. Marina Garcés Espacs. Norman Roberto García García. Celia Garreta Besora. Ignacio Gér García. Eduard Givet Casanovas. Josep Adrià Gilbuc. Montserrat Gironès García. Andrea Gómez Romero. Antoni Gómez Suau. Carlos González Moner. Laya Gonzalo Aiza. Javier González Ortuño. Clara Gracia Baró. Ana Graupuch Domènec. Arnau Guitart Prat. Guillem Gutiérrez Lasala. Martí Herrero Piera. Héctor Hidalgo Munoz. Max Jené Piera. Perdó, oliver. Elia Jornet i Colobret. Ingrid Lensink Pons. Arnau López Favón. Oscar Marco Ponce. Claudia Martínez Munoz. Dídec Mas Arco. Max Antoine Masanetti Palacios. Marta Mata-Curto. Joan Ruslan Mateu Valentines. Ana Mara Meier. Antonio Daniel Mercadal Guillem. Santi Millán Hernández. Esteve Monllor de Múrcia. Julia Munoz Esteban. Marta Nin Santander. Silvia Norte-Marcader. Xènia Olives Castelló. Maria Ortega Guillem. Sara Ortiz Toledo. Cristina Osorio Mon. Irene Palau Seiges. Jair Espatit. Carla Piñera Pons. Bernat Puerta Sorrellés. Rubén Polido González. Adrià Ralatz García. Daniela Robert Carreño. Irene Rodríguez Fuentes. Agnés Salleres Mercader. Gerard Saneuja y Jiménez. Paula Sarabia Saladié. Francesc Sardà Bicheto. Sandra Sagarra González. Jordi Sol de Vila Jiménez. Marc Suillac Amprovi. Carla Tor d'Orca. Adrià Tobert Ibaí. Alba Vallès Rodríguez. Sandra Vidal Rodríguez. Jair Béllore Imore. Joan Weil I Suñé. Alba Thorer Amartín. Jo tinc un altre nom apuntat. Paola Asensio Puch. Ponga Paola. I cridem els nous graduats en cències polítiques i de la administració de la promoció 2021. Laura Auberni-Salvador. Martí Badell Pascual. Xavier Ballestey Pla. Claudia Barrera y Pinedo. Jordi Baies Tulosa. Maritxell Beltrán Alfonso. Aritz Blanco Antunes. Ana Bulló Pallàs. Carles Calabucci Minyana. Mariona Campania-Guitards. Jordi Camp Junkam. Marc Canal Busoms. Enrique Caradona Frideberg. Ana Carles Martín. Laura Caserras Capdevila. Sergi Castro Ontiveros. Daniel Cifuentes Rodas. Guillem Clavaria Bosch. Oriol Colom Serra. Lídia Crego Pérez. Carla de la Roja Lázaro. Frances Delgado Mas. Martí Estéva Iball Llosera. Arnau Fandoz Ibandrell. Alba Fernández García. Josep Fíol Ifaménea. Enrique Fortes Morel. Marina Freixas Arnau. Alejandro Gámez Benedicto. Sufía Espeñol. Josep Fíol Ifaménea. Alejandro Gámez Benedicto. Sufía Gil Mora. Gerard Jiménez Yaxalá. Barnat Giraval Tallada. Víctor Hermoso Villanueva. Maria Iváñez Lechado. Pau Illa Sulé. Isma Amaria Leflec. Abel León Auvarell. Irene Llevat Torra. Diana Llevat Torra. Alba Llopis Casanova. Viel López Ginesta. Gina Lucea Berdes. Marc Maciar Rodriguez. Núria Marqués Cortadellas. Ariana Marquina González. Ana Martí Perez. Sara Martín Bautista. Maria Martorella Guiló. David Matilla Martín. David Maya Prieto. Berta Merr Sinderman. Aina Mercader Gili. Pablo Merida Coloma. Oriol Mestres Badosa. Filipe Mladenova Mladenova. Josep Moll Llanes. Ramon Morales Sanchez. Maria de Lluc Muñoz Canelles. Carlos Ocaña y Pallarés. Enrique Uliveras y Figueras. Mariona Pazos Rubira. Raúl Pecaustán Arnaiz. Caral Pedemonte Nualart. Núria Pérez Millán. Elena Pérez Vandrell. Miquel Piqué Montagut. Jordi Planas Martínez. Ana Maria Puig de Rajols Triador. Maria Puyuelo Delgado. Olga Ráfeles Albiac. L'Aia Recasens i Rull. Isabel Ribacaldés. Isabel Ribacaldés. Maria del Mar Riera Garau. L'Aia Rodríguez Busquet. Aleix Rodríguez Luna. Jordi Ros Closa. Ana Rosalló Alvesa. Paul Chalvié Salvador Pérez. Ivan Santos Matas. Andrea Sebastián Fernández. Ricard Segura y Lozano. Amadeu Serra García. Elena Serrana Delgado. Pera Silviente Quintín. Javier Sotelo Ginfarre. Alexander Malcom Sobrany Estatge. Francisco Tonón Axman. Julià Tudós Isquella. Maria Tugores Isern. Marta Urgellés Gil de Sola. Álvaro Utiel Matencio. David Evangelino Vázquez Cuadra. Carlota Victoria I Pujadas. Arnau Villall Martí. Arnau Vinyegles Barba. Mijva Josef Begum. I Pau Abadal Vila. Un aplaudiment per tots. Enhorabona a tots. I fins aquí els graduats i graduades de la Facultat de Ciències Polítiques i Socials. Per això agraïm la presència de Miquel Salvador, de Gata de la Facultat de Ciències Polítiques i Socials. Continuem amb els graus de la Facultat d'Humanitats. I demanem per tant que puja a l'escenari Josep Maria Castellà, de Gata de la Facultat d'Humanitats. I comencem amb el grau en globa als estadis, primer pujant a l'escenari, els graduats i graduades en globa als estadis de la promoció 2020. Que són... Lucía Aizpiri Sarriegui. Marina Amorós Ullé. L'Aya Angrill Parelló. Joan Balcells i Oliveras. Lola Berna Gascon. Javier Callejas González. Alba Calvo y Cruxén. Diego Manuel Camino de Lucca. Aida Casanovas Yuliberas. Marc Casas Chachinero, perdó. Joana Coll Borraz. Martín Cruz Echeverri. Aris Dugas Chavarria. Iris Ejea Quijada. Maria Dalmar Escarpante i Carmona. Maria Alba Escarra Pón. Maria Fàbregas Igonzález. Irene Fernández Legezuelos. Mar Figueras Iburunat. Maria Fosas Isala. Nona Galvany Igómez. Manuela García Cure. Claudia García Zaragoza. Mariona García Arboz y Mata. Manel Gisper Montserrat. Sasha Mamelantane Gonesquera. Carla Jiménez I Puigdavall. Andrea Lamoso Galindo. Herendira León Salvador. Meitula Lóncúmer. Núria López Igabaldà. Adrià Montserrat Ipiulax. Maria Marina Moreno Navarro. Andrea Navarro Blanco. Matthew Patrick Omeili. Berta Prat i Gasull. Laura Puente Iareu. Victor Radoar Carnisser. L'Àlena Robert Icampos. Marta Rodó Masriera. Camil Rosalet. Juliana Rueda San Pedro. Irina Sami Cucurull. Maria Elisa Serra Pompei. Albert Solanes Valldoura. Marta Solinho Fernández. Laura Torres Monar. Laura Torres Monar. L'Aya Anguill Parelló. Enhorabona i un fort aplaudiment. I a continuació cridem els nous graduats i graduades en Glova a l'Estatis de la promoció 2021. Que són Gemma Alborg Nadal. Jordi Anglada i Oliva. Elixabet Arrieta. Adrià Narroyo Díaz Monera. Mamadou Camara. Jordina Cams i Bosch. Berta Musta Capdevila Ergueta. Maria Paula Cosachou Malerba. Zaire Cruz Tomás. Maria Javell Granell. Julieta Anjul Isilópez. Suijin Lin. Julia López García. Raquel López García, podeu aplaudir més, eh? Carlos Maroto Pérez. Caterina Milla Balada. Musa Ovet. Maria Oderiz Sanchez. Lídia Pujol Calderón. Olaya Rojo Vázquez. Arnau Salazar i Jironès. Adrián Rafael Vázquez Vicente. Sofia Wainstein Campos. Yán Derzabala Gómez. Aplaudiu molt poc. Aplaudiu molt poc. Aplaudiu molt poc. Aplaudiu molt poc. Aplaudiu molt poc. Aplaudiu molt poc. Aplaudiu molt poc. Aplaudiu molt poc. I a l'Àlex Berniol Llurda. Eduard Boada Llurda. Perdó. Irene Bos Mural. Gerard Cascarilla-Guasc. Núria Comas Sanchez. Sara Costa Puig. Helena Quadrado de Santiago. Fonellet Fugasot, Ferran Fosalba Rosselló, Aina Galvany Soler, Marta Giraval Noguera, Joana Gispert Benditxo, Núria Gorrera Planes, Iñaki Iraeta Aguirre, Cristina Alanao Calvo, Laya Llorenz Viladric, Marina López Güell, Álvaro Madero Rodríguez, Bruna Maneja Juventell, Bertha Martell Yalonso, Carles Martín Mascicas, Claudia Martínez Gobernado, Mar Meruelo López, Milut Mohtari Vallaste, Cristina Nieto Imancho, Alejandro Peinado Escricche, Caral Panadés Fradera, Lidia Pino Sánchez, Maria Isabel Quero Cárcel, Aleix Rodríguez García, Abril Sánchez Ribas, Clara Sánchez Crespo Pifarré, Erika Taylor Pujador, Farnés Torra Carandell, Sara Valls Galcerà, i Andrea Wolch Capdevila. Un fort aplaudiment! I finalment criarem els nous graduats i graduades en humanitats de la promoció 2021. Esther Alegre Ventura. Aplaudiu, aplaudiu! Joana Amanual Aguiló, Mónica Arnau Picullam, Andrea Arnau Rubio, Judit Arribas Pérez, Guillem Ventular Panella, Arnau Batalla Callau, Carlota Benz Simal, Ima Blanc Morales, Alberto Blasco Lissa, Maria Bombardó Soro, Irina Bosch Inglavaga, Ana Cristina Cabanes Popove, Cora Camarena Gil, Aylen Camero Colussi, Clara Carol Sarret, Gabriel Carandell Boluda, Jordi Carbonell Sardan, Clara Carmona Caroll, Maria Carmona Zambrana, Eva Castells Irigall, Javier Castillo Medina, Arnau Chamorro Mullà, Julia Cortés Clua, Marta Costa Costa, Borja Cruz Gámez, Artur Cuadrada Massanet, Inés de la Puente Racòsnic, Sara de San Eufrasio Novo, Judit Delgado García, Claudia Diaz Fernández, Alejandro Domínguez Salsas, María Escolar Sánchez, Marta Estalella Inotario, Marina Forés Freixes, Margalida Galmés Boubé, Abril Galovar de Rossell, Berta Galufré Claret, Xavier García Cocorell, Maria Martínez, Maria Garín Vázquez, Mireia Giver Rubion, Arnau Giral Álvarez, Silvia González Ibañez, David González Ventejo, Paula Hernández Carbajo, Ivan Hidalgo Moya, Tauadora Atania Irte, Lorena Iglesias Nocea, Josep Tachán Tachán, Podeu aplaudir, eh? Sònia Martín Sánchez, Sara Martín Sánchez, Al Home Massip Covellz, David Mangual Gascon, Guillem Mestres Montforte, Bucuriosif Minorescu Iancu, Barbara Molina Gómez, Ana Montanyes Peix, Llega Rivilla, Neus Pañella Borràs, Claudia Pérez Borràs, Judit Pujibet Semis, Clara Quintana García, Raquel Ramírez Despejo, Bernat Raè i Fernández, Julia Riera Iguilana, Alejandro Íñigo Rossell Daza, Tania Rosallosa Baté, Maria Ruiz de Mendoza Rabassa, Claras Vieta Salvador Calatayut, Laura Santos Puig, Kenia Sanz Jiménez, Andrea Segura Bravo, Guarda Sovi, Núria Sol Ilozada, Núria Sorrell Rafards, Jordi Torrents Ancianes, Estel Triola Iartigas, Judit Vallès Tulosa, Marc Vallverdú Berniol, Guillem Vicens Iusfi, Naila Bicomoll, Alba Vilanova Garcia, Carolina Vives Nadal, Ibet Suarco Ipou, Idrita Roig, Penaq Nina, Lamall Berberdú Berniol, i La Carme Matamala i Roig. Enhorabona, aplaudiu, aplaudiu. Bé, fins aquí el lliurement de diplomes commemoratius a tots els graduats i graduades. I agraïm la presència a l'escenari de Pablo Pareja, vicearrector de Profesorat i Relacions de la Comunitat, Toni Luna, vicearrector d'Internacionalització, i vicearrector de Castellà de la Facultat d'Humanitat. I ara és l'hora dels parlaments dels graduats i graduades, que arresteran unes paraules a tots els seus companys, familiars, amics i professors en nom i representació de les promocions 2020 i 2021. Us els presento. Núria Marqués Cortadellas i Jordi Camp Junquà, graduats en ciències polítiques i de l'administració. Podeu aplaudir. Manuela García Cure i Musa Ovet, i Bertha Galufre, Claret i Bernat Rae Fernández, graduats en humanitats. Endavant. Bé, benvolgudes i benvolguts companys. Després d'un any i mig, per fins podem veure les cares en persona. Ha estat un quart any marcat per la pandèmia que ens va treure la possibilitat de passar i gaudir l'últim any junts. Però per fi ho hem aconseguit, ens graduem. Per acomiadar aquests 4 anys plens de moments i de records, deixeu-nos dir-vos unes paraules. Sincerament, em costa creure que ja fa 4 anys del primer dia que vam començar la carrera. Sembla que fos ahir el primer cop que ens asseia en una aula de la Pompeu i l'encara no aconseguirà, tant i a Berja, ens feia un repàs de com citar la bibliografia i ens preparava per començar l'endemà mateix una vida plena de classes magistrals, grups de seminaris, i de debats i debats de la mà de grans professors i alumnes. N'hem arribat a veure de tots colors, però també s'ha de dir que hem enganxat uns anys forces especials. Sense anar més enllà, una setmana després de començar la uni, ens tanquen 4 cotxes de la Guàrdia Civil i es comença una de les donades de mobilitzacions estudiantils més importants de l'Austria recent. Una bona iniciació a la vida universitària. Va ser una bona iniciació a la vida universitària que ens va portar mil vagues i canvis d'hora de seminari. El menys no es van cancel·lar les pompeu farres o les cervesades, partim percindible de la nostra vida universitària, que van poder gaudir només durant mig any fins que es van haver de confinar a casa. Espero, almenys, que quan tot això acabi, les noves generacions ens deixin anar a recuperar l'any de farra perdut. Han estat 4 anys plens d'esdeveniments que ens han fet reflexionar molt i ens han donat un valor afegit com a politòlegs. Desper tant, encara més l'esperit i l'anàlisi crític. I nosaltres vam tenir l'oportunitat de viure-ho, de dir la nostra, de despertar la capacitat de reflexió i esperit crític. Han sigut moments difícils on, fins i tot, entre nosaltres, hem tingut discrepàncies. Però sempre ho hem fet des del respecte i tornant sempre a tenir un bon ambient d'acompanyarisme. Està de dir, però, que aquests dos últims anys han estat molt estrans, perquè amb el confinament no hem pogut gaudir la vida universitària com haguessin volgut. La universitat no només és un lloc on estudiar, sinó que és un lloc on trobar la teva ambició, els teus hobbies, les teves inquietudes i per descomptat on coneixer gent que val molt la pena i amb la que espero ens trobem en la nostra vida professional. Sabem que és una llàstima haver acabat la universitat així, sense haver pogut acabar de gaudir de la vida universitària, de les farres, de quedar a estudiar les aigües, de cada bar, de les classes magistrales i els seminaris presencials. Però sense cap dubte, estic molt orgullosa d'aquests quatre anys, d'haver pogut conèixer a cadascun de vosaltres, d'haver-nos pogut ajudar, debatre i estudiar junts. La universitat t'ensenya molt més enllà dels coneixements teòrics, t'ensenya a respectar idees diferents i et dona un altre punt de vista. Sense dubte, vosaltres sou els millors companys que podríem haver tingut i uns politòlegs excepcionals. Agraï també a la Universitat i a la Facultat de Ciències Polítiques, dagar, coordinador del grau, professors, tot el suport que ens han donat i tot el coneixement que ens han transmès. Fent una anàlisi expost que diríem a polítiques públiques, crec que no podem negar que aquest grau ha tingut un impacte positiu a les nostres vides. I ens ha deixat plens de moments divertits, com ara a les afrogerades campanyes de delegats, per exemple a les debats de WhatsApp o al bar, sobre tema random, així com a algunes explicacions de professors que ens han fet despertar idees noves, o fins i tot canviar la nostra forma de pensar. Dit això només queda una cosa per fer. Falsitar a tothom per haver arribat aquí i desitjar molta sort en la vida i que tant de bo ens tornem a veure. Però ja era una mica el que deia un professor de la nostra casa. A la Pompeu no hi ha ni bons animals politòlegs, ni ha de bons i de millors. Molta sort a la vida i felicitació, us l'heu guanyat. M'ho vas a romper un poc. Quiero hacer algo, ¿vale? Me vas a romper un poc la tradición. Quiero hacer un selfie con todos. Un selfie, ¿vale? Un selfie. Perfecto. Bona tarda. Bona tarda. girls starving from hunger, the boy waving a flag that he does not fully understand. The future looked like unprepared lemonade, sour enough to still have taste. Now, when the future knocks, when it knocks, the silent voices still voice out, truth reveals itself just like on a tree, the waves of progress calm crashing down, generation after generation. When the future knocked this morning, I was seated right where you are under this fine institution. It worked just like how it worked into here three years ago. Today, when the future knocked our door, llegamos a este reencuentro que nos regala la vida durante una de las crisis más grandes que ha vivido en la historia moderna. Aquí, en este lugar, nos preparamos para enfrentarnos a un mundo sin fronteras y nos lanzamos a descubrir nuevas culturas, personas, idiomas, historias. Nos vamos de la UPF llevándonos lo mejor de este grado Global Saris, que nos permite hoy ser conscientes de la realidad global a través de los fenómenos mundiales durante la historia. Hoy puedo decir con seguridad que somos personas conscientes de la situación mundial, las problemáticas, las desigualdades. Y nos convertimos hoy en agentes de cambios para la transformación desde donde quiera que nos encontremos. Amigos, hace cuatro años llegamos a este campus con muchas expectativas y sueños. Hoy confirmo y les quiero compartir que mis grandes maestros en este recorrido de vida y aprendizaje han sido tres. La empatía, la comunicación y el miedo, quién lo diría. La empatía transforma, transforma nuestra manera de assumir, ver y sentir la realidad del mundo. La comunicación nos conecta, nos conecta y nos acerca. Y por último el miedo, una energía que todos los días nos reta a todos a transformarla para convertirla en un motor de coraje, de valentía y superación. Para sí llegar a donde nos propongamos. Sin duda alguna vienen retos y dificultades, pero hoy somos más fuertes por todo lo que nos ha correspondido a vivir. Sigamos creciendo y construyendo nuestros sueños. Espero que cada uno de nosotros logre poner al servicio de nuestras comunidades lo aprendido y deseo que todos de verdad sean felices. Hola, hola, hola. Tornant-te a les mans? No. Jo no sé si m'escolto, eh? Sí, ara sí, ara. Sóc jo. Bé. Som-hi. Feu humanitats és d'abraonar-se a la intemperia, a l'avisme. A l'avisme. A l'avisme. A l'avisme. A l'avisme. A l'avisme. A l'avisme. A l'avisme. A l'avisme. A l'avisme. A l'avisme. A l'avisme. A l'avisme. A l'avisme. A l'avisme. A l'avisme. A l'avisme. A l'avisme. Wa women. A l'avisme. A la intemperia. A l'avisme. Un argument de sond Hemetros, La pregunta adequada seria, des d'on es poden contemplar les idees? Per què les contemplem? O què hi busquem, en elles? Aristòtil ens diu que l'home desitja el saber per naturalesa. Un desitge obstinat que, com ho va fer Édip, pot causar-nos certa destrucció i la descoberta d'un fatal destí. Quin preu té la revelació del misteri? Continuem en aquell tremendo metersínans. Sabeu quines van ser les darreres paraules d'Aquete? Llum. Més llum. Com si la revelació de l'anigma fos en aquesta llum. Però què s'hi amaguen, ella? Faos es va vendre l'ànima per tal de descobrir-ho. Nosaltres, de moment, no hem fet cap pacte amb cap coach. I, per tant, encara no tenim cap resposta. Tremendo metersínans, eh? Ho recordes? Terriblement fascinats, la recerca d'aquesta llum ens fa lliures. Saperiaude. Ja ho sabem. On hi ha el perill, apareix també la salvació. George Stein anseia que la universitat és aturdiment. És un sacseix que ens encomana l'estudi, la recerca d'un temps que sembla posthistòricament perdut. I és que la universitat ha estat l'espurna que, remeiablement, ences en alguns de nosaltres el desitge d'aquell vell lumínic instant tràgic. També, i aquesta vegada, en paraules de Pierre Hadot, la comprensió, en aquest cas, de l'estudi de les humanitats, com una manera de viure. Ara hem tornat l'òcul de la càmera, mentre ens busquem. Sí, ens hem fascinat, potser vosaltres no, però què hi farem? Certament, ni tu ni jo, trobarem ja en dins d'aquest misteri lumínic. Tot i així, almenys nosaltres, sortim d'aquest campus una mica il·luminats, una miqueta. Terriblement espallats. Visca la terra. Visca el català. Visca la fabra. I llum més llum. Ah, va bé. Moltes gràcies, Núria, Jordi, Manuela, Musa, Bernat i Bertha. Per aquestes paraules. Però compte, hi ha més persones que us volem felicitar per la vostra graduació. Graduades, graduats, famílies, professorat, personal de gestió... La data d'avui és una data molt esperada i desitjada per tothom. En primer lloc, per la promoció 2021. Aquest grup us gradeu avui després de superar un cos mercat per les dificultats d'estudiar, aprendre i desenvolupar la vostra vida acadèmica en temps de pandèmia. A l'OPF ens hem adaptat aquest nou escenari. I gràcies a la vostra col·laboració hem hagut mantenir els campos de la universitat com Espai Segurs. Però la data d'avui és també molt desitjada per la promoció 2020. També resilient a aquesta situació tan complexa. Finalment, podem celebrar la vostra graduació de manera presencial. Enhorabona, doncs, aquestes dues promocions. I una salutació cordial per a familiars i amics i amigues. L'acte d'avui és també per vosaltres i de ben segur, sou darrere a la pantalla donant suport als nous graduats i graduades. Aquest curs us gradeu 2.087 estudiants de grau de la promoció 2020 i 2.012 estudiants de la promoció 2021. Si el fet de graduar-se ja és maritori per si mateix, fer-ho en època de pandèmia amb totes les dificultats que això implica és una gran fita i ens anem de sentir tots i totes molt orgullosos. És en els moments de crisi on aprendre i formar-se és més necessari que mai. I si alguna cosa ens ha ensenyat aquests dos darrers anys és que el coneixement és el millor pla de contingència. Ara encareu un altre repte i és en dins arbos en el mercat laboral, que és tan incert, complex i volàtil com ho pot ser la pandèmia. L'UPF us hem donat les eines necessàries per fer front a aquests reptes futurs. La nostra misió és formar bons i bones professionals, però també persones responsables i compromeses, que promouin la innovació i la transformació social en la seva tasca diària. Avui passeu a formar part de la Comunitat d'alumni i es deveniu embaixadors i embaixadores d'una universitat que, a través de la seva recerca, transferència i transmissió de coneixement a les aules, vol impactar i contribuir a la millora del benestar de les persones i del planeta. Esperem i desitgem que porteu aquesta ensenya amb orgull i feu vostres els valors socials, medi ambientals i de compromís amb la cultura que impregnen la nostra institució. També volem pensar que el vostre camí i relació amb l'UPF no acaba després de l'acte d'avui. Volem continuar sabent de vosaltres, dels vostres projectes i les vostres inquietudes. I qui sap potser retrobar-nos en un futur com a estudiants d'un altre programa o com a docents. Us volem felicitar de nou per la vostra graduació i recordar-vos que l'UPF és casa vostra. Sempre hi sereu benvinguts i benvingudes i sempre us farem costat. Els vostres triomfs i èxits són també els nostres i sempre els viurem amb orgull. Felicitats, moltes gràcies per confiar en la nostra universitat i fins aviat. Una salutació al rector i a tota la comunitat universitària i, enhorabona, a tots vosaltres, graduats i graduades en nom del Consell Social de l'Universitat Pompeu-Fabra. Amb cada nova promoció que s'incorpora el deixit productiu, l'Universitat Pompeu-Fabra rendeix comptes de la seva feina. Vosaltres, com a ciutadans, també ho veureu de fer. Heu tingut el privilegi de poder gaudir d'un ensenyament públic i de qualitat. Tingueu present la necessitat de retornar a la societat això que heu rebut, com també, contribuir el desenvolupament de l'universitat perquè pugui seguir fent aquesta tasca amb qualitat i amb els mitjans necessaris per a properes generacions. Sóc al final d'una primera etapa d'un llarg viatge. Portareu amb vosaltres l'emprente del que heu après aquí i no parlo només del coneixement. Si no parlo d'actituds davant la vida, parlo de mantenir la fam per aprendre, de ser curiosos i crítics, de viure amb responsabilitat i ètica, de no perdre mai la passió per viure. Com deia Albert Einstein, la imaginació és molt més important que el coneixement, perquè el coneixement es limita el que sabem i el que entenem, mentre que l'imaginació ens obre, el món se'n sé a tot allò que podem arribar a conèixer i entendre. La nostra societat necessita més que mai ciutadans amb imaginació i escrit crític, que defugin el fenetisme, que sàpiguen pensar i tinguin la passió per canviar el món. Contem en tots vosaltres, no ho oblideu mai. Moltes felicitats a tots i a totes. Des del SACU us volem agrair tots aquests cursos que ens heu fet. Emocionar amb les vostres actuacions, ser una universitat més solidària, gaudir de les victòries esportives i argumentar i convèncer. Moltes sort, i esperem poder compartir amb vosaltres tot això i molt més. Un, dos, tres, pumpeu! Moltes, moltes felicitats a tots els estudiants que aquest any ens graduen de la pumpeu i, si m'ho permeteu, en especial els meus estudiants. Sortiu i mengeu-vos del món. Bé, ja ho ha acabat aquesta carrera, que al final s'ha convertit en una mena de carrera d'obstacles, no previstos quan vam començar. Però, en fi, aquí esteu. Ara teniu nous projectes que espero que pugueu realitzar i no us oblideu, en fi, de posar en pràctica una de les coses que ho ha après aquests anys de carrera i, entre tots i totes, s'aconseguiu fer un món una mica millor que el que tenim. Felicitats, felicitats a tots i a totes. Como recordáis, Aristote les decía que el objetivo de la vida humana es la felicidad y que esta viene de seguir aprendiendo, de crecer como persona y de trabajar por mejorar la sociedad. Así que, sed felices y enhorabuena. Hola a tots, sóc la professora Mireia Trencs. Alguns m'haureu tingut a la assignatura d'anàlisi del discurs o d'espais interculturals i llengües i d'identitats. Us vull desitjar el millor en el vostre futur, professional i personal. I recordeu, estarem en un món multilingüe i multicultural, com el que hem estudiat a les nostres assignatures. Un abraçada a tots. Una vegada, benvinguts i benvingudes a les matemàtiques. Molts felicitats per acabar la carrera. I bona sort a tots per la universitat, perquè alguna cosa ens mirarà. Aristote les decia que l'únic regalo material que els pares deben desforçar-se per donar-los als seus fills és l'educació. I, en el segon lloc, que l'educació no acaba nunca, que dura tanto quanto dura la vida. Vos defeo mucha suerte en este camino que se inicia ahora. Graduades, graduats, ara sí enhorabona. Els darrers dos anys no han estat fàcils, però ho heu aconseguit. Tota la sort del món en la nova etapa. Benvinguts a la família dels alumnis IPF, i recordeu que aquesta sempre serà casa vostra. Si us plau, torneu-hi sovint, fins aviat. Bé, ara ja sí que l'acte s'acaba. La Universitat Pumpeu Fabra agraeix la vostra assistència, molt especialment la de vosaltres. Els protagonistes, els graduats i graduades de les promocions del 2019 i del 2021. I ens acomiadem també dels familiars i amics, dels que heu vingut al campus i dels que ens heu seguit a través de les xarxes socials o des de casa. Acabarem l'acte com no podia ser d'una altra manera amb l'IMNA universitari, el Gaudeamus Iguitur, que interpretarà el cor de l'OPF dirigit per a Ida Vera. Quan acabi l'IMNA, graduats i graduades, aneu al Pati de Jogma primer, trobareu amb els familiars i amics i on esteu convidats a una copa d'acaba, ara que és hora del vermut, per celebrar la vostra nova condició d'alumni de la Universitat Pumpeu Fabra. Ara sí que som al final. Bon dia a tothom, fins la propera i Gaudeamus Iguitur.