 Moltes gràcies. Reitero el que han dit els meus companys, que és un plaer molt gran estar aquí amb vosaltres, perquè tant la plataforma Eusea és molt interessant. Neurones fregides són un referent en les xarxes i en Twitter, en divulgació aquí a Catalunya, i la Núria Jaume, que la coneixeu tots, i el podcast és espectacular, i reitero la invitació que us ha fet ella, molt, molt interessant aquest podcast del que ens ha parlat. Jo us vinc a parlar de Beth and Spiracy, sé que el nom és complicat, aquesta és una de les creus que tenim a sobre, però el van posar així en el seu moment i el respectem. Abans que reiem presentaré a mi mateix, perquè sàpigueu una mica perquè m'acabeu d'ubicar, jo sóc treballador d'una empresa d'equip informàtica i modelització molecular, que es diu Protocusser, i amb ells estic fent el doctorat, o gràcies a ell, aquí a la casa a l'Institut de Biologia Evolutiva, amb la Francesc Calafella, en laboratoria genòmica de la individualitat. A part, com que tinc una molt mala gestió del meu temps lliure, doncs m'he ficat en moltes iniciatives, o he fundat algunes iniciatives, com Prisma, una associació de científics innovadors i tecnòlegs LGTBI, soc professor social de l'autònoma i també col·laboro amb l'associació de comunicació de biotecnologia i l'associació espanyola de comunicació científica. Això perquè tingueu el perfil i, a més, vaig ser un dels fundadors de Vicenç Piracy, que és de lo que venim a parlar ara. Vicenç Piracy surt amb una pregunta que és per què la ciència no omple teatres a Barcelona com ho fa a altres ciutats de l'estat espanyol. Era l'any 2017 i em permetré fer una mica d'arqueologia, ja veiem que érem bastant més joves en aquell moment. Tres coneguts, que ara som amics, ens vam conèixer en uns esdeveniments de divulgació cultural, diguem-ne, de divulgació genèrica, uns esdeveniments Ignite. Ens vam fer aquesta pregunta, si som planteadres petits a Barcelona amb temes de divulgació i som planteadres gegants a fora de Barcelona amb divulgació científica, específicament per què no a Barcelona omplim grans teatres o grans auditoris parlant de divulgació científica. Aquesta pregunta es va convertir en la nostra emissió, es va fer un sopar inaugural, en què a partir de les xarxes socials, en aquell moment Twitter, Facebook, vam fer aquesta pregunta, vam obrir-ho a tothom, coneguts, amics, persones desconegudes en aquell moment, amb les quals hem seguit treballant, amb moltes d'elles durant tots aquests anys, per aconseguir que aquesta emissió... bueno, es fes realitat, de moment hem fet 5 grans esdeveniments anuals d'haver-se inspirat i 7 esdeveniments en total, de manera que estem molt contents i us explicaré una mica més. En aquesta reunió inicial, ens vam proposar que vegi s'inspira, que nosaltres, que la nostra iniciativa, el nostre projecte, havia de tenir uns valors que per tots nosaltres eren molt importants. En primer lloc, aquest format gran auditori per treure la ciència o la divulgació de llocs molt específics, molt universitaris, a vegades, la gent té molta dificultat d'entrar a la universitat. Nosaltres volíem treure la ciència de la universitat i portar-la a llocs comuns per a la gent. També volíem estar oberts a nous ponents, és a dir, no només portar a parlar directors d'investigació o grans divulgadors i divulgadores conegudes, volíem que investigadors de tota mena vinguessin explicar-nos la seva recerca i volíem fer-los o donar-los l'oportunitat de tenir una formació en com fer això, en com acostar la ciència al públic. A més, des del principi vam formar part d'aquesta reivindicació en primer lloc estrictament feminista, per posar en valor la dona a la ciència i després ho hem ampliat també a una visió de ciència diversa, no només en igualtat de gènere, sinó també en visibilització de perfils de LGTBI, racialitzats amb diversitats funcionals, etc. I per últim, també era molt important per nosaltres el treball d'enequip, la col·laboració i ser transversals, és a dir, no explicar només alguns temes molt científics o ficar-nos només amb les ciències naturals, sinó estar oberts a tots els temes i deixar que la gent, quan arribés al nostre esdeveniment, potser arribava per un interès en biologia o en medicina, però també sortís entenent, escoltant coses de matemàtiques, de sociologia, etc. Us explicaré algunes cosetes més d'aquests punts en particular, però perquè tingueu la imatge, la foto completa, aquest esdeveniment durant els anys s'ha anat concretant amb dos grans sessions, o sessions principals. També s'inspira Tocs, en què fem xerrades o els fan xerrades, inspira-s'hi, que també són xerrades de 10 minuts, com en el principal, però en lloc d'estar dedicades al públic general, inspira-s'hi estar dedicat al públic educatiu, en els col·les, els instituts, últims anys de la ESO o Batxillerat. I la idea és que hi hagi uns punets que siguin més joves en general i puguin parlar de tu a tu, puguin fer preguntes al públic, als punents. I com aquestes preguntes es fan també és molt interessant, ha tingut molt d'èxit en molts instituts d'aquí, ara ho hem portat a Lleida també. I després, bé, el que hem anat parlant al llarg del matí, experimentem també amb altres formats, vam experimentar amb formats de tallers o de espectacles. I aquí també hem tingut problemes amb el nom, potser hauria de ser 00spiracy, però fem aquest virspiracy en el que en realitat la voluntat és que els punents que han estat des d'aquests escenaris auditoris amb tot el públic i l'organització parlin de tu a tu i fem dinàmiques en què es coneguin i en què vegin el que deiem abans, que les persones que divulguem ciència en el fons són persones normals i que fem ciència perquè és la nostra feina i és el que ens agrada, però que aquest auditori, aquest lloc, no ens posa, no ens col·loca en un lloc diferent al de tota la gent que ens ve a veure. Bé, sobre transversalitats de temes, he volgut fer una mica moderna això, veieu que hi ha biologia, però també d'una ciència química, medicina, psicologia, temes molt diversos, hi ha arquitectura, para allà, sociologia, també hem fet xerrar específicament sobre divulgació, sobre la vida dels científics, sobretot amb alumnes més joves. La formació a ponents és una cosa que ens omple, realment, d'orgull, perquè hem format, hem donat la benvinguda a 40 ponents que abans d'estar més inspiració no havien fet coses de divulgació o havien fet molt poquetes o molt concretes i alguns d'ells s'han acabat convertint en referents nacionals de divulgació, com l'Andrea Mures o l'Ignacio Crespo, que tots dos han estat a les semifinals del FameLab, del concurs nacional de monòlegs científics i, per exemple, l'Ignacio té una carrera en divulgació espectacular. També des del principi vam voler defensar el paper de la dona en la ciència, evidentment, ser paritaris des del primer moment en quant a tots els roles, presentació de l'esdeveniment, les ponents i els ponents que venien, però, a més, vam voler que cada ponent al principi de la seva xerrada o abans de la seva xerrada ens presentés una dona o, més endavant, una persona diversa de la història o de l'actualitat de la ciència. Això ens ha fet possible que, a més d'haver tingut 80 ponents que hem presentat al nostre públic, hem presentat 80 perfils de dones molt importants en la història de la ciència i les diverses LGTBI, racialitzades amb diversitat funcional, etcètera, que no són tan conegudes, però que creiem que és important que posi en el seu lloc el valor que tenen totes aquestes persones i tots aquests perfils en la ciència. Sempre ho diem que la ciència, si no és diversa, és una pitjor ciència, per tant, estem fent un pitjor treball com a científics Un dels altres valors que hem tingut des de primer moment és la col·laboració i el treball en equip. Ens hem recolzat en el com a bestó, o com a paraigües, en hablando de ciència, que és una associació de divulgació nacional, també el nostre públic fidel, unes 150 persones que cada any venen a l'esdeveniment ens ha recolzat molt en els crowdfunding i, per sort, hi ha una sèrie d'associacions com la catalana de comunicació científica Open Top Science, la fundació espanyola de ciència i tecnologia que ens ha subvencionat a través d'algun centre de investigació o editorials científics i agències de comunicació i divulgació científics que també han cregut en la nostra feina i que treballen o posen mans o donen-nos material per poder uszequiar els ponents, etcètera. Aquí he posat en aquest àmbit de col·laboració una de les coses que hem volgut fer és, sobretot a partir del segon tercer any, posar en valor la ciència que es fa a la ciutat. No només pensar en portar grans investigadors o divulgadors de fora que venen a l'esdeveniment per moure aquest circuit de mans de la ciència que ja ens agrada i que ja coneixem qui són els grans divulgadors, però també fer establir col·laboracions amb els centres de recerca i portar investigadors i investigadores tan joves com grans del centre de recerca d'aquí de la ciutat, del territori i també d'alguns altres llocs d'Espanya, però també connectats sempre en la mesura del possible amb els centres de recerca per tenir aquesta sinergia. Per últim, crec, el treball en equip i la col·laboració és molt important. Aquesta és la foto de ponents organitzadors i crec que ja està, ponents organitzadors del primer any. Hi ha una foto com aquesta en molts anys, però la veritat és que no les he trobat avui per posar-les aquí. Però, bueno, multipliqueu això per 5 o 7 sessions que hem arribat a fer. Ho deia al principi. Nosaltres vam néixer amb la pregunta de per què la ciència, la divulgació científica, no amplia teatres o auditoris de gent, de gent normal, no de científics, no de persones que ja estimen la ciència i que ja estem en els circuits de divulgació, sinó de gent de tot tipus. Estem molt contents perquè ho hem aconseguit. Això és una foto de fa dos setmanes a Lleida on vam fer un esdeveniment per instituts. Aquesta és una altra foto de fa uns anys a Cosmo Caixa, que també ha col·laborat amb nosaltres molts anys deixant-nos les seves instal·lacions per fer-ho allà. I jo aquí, a veure si tinc aquí... Jo aquí em sumo una mica el que ha dit el Toni i el que està en l'ambient. Tenim les nostres xarxes, aquestes són les que més fem servir per el que vulgueu, però normalment acabem amb els esdeveniments en una frase com aquesta. La cerca de la veritat és la feina més important del món, això és una cita que hi ha a Porai, i nosaltres afegim el que sempre diem en aquests cercles, no que si el coneixement no és compartit per tots, només és una veritat a mitges. Per això necessitem el que veníem reclamant en general que se'ns faci cas que les persones que tenim aquesta empenta o els projectes que tenim aquesta empenta tinguem el reconeixement de les institucions a la mesura del possible, suport econòmic i en general la societat necessita que projectes com els nostres, que vosaltres el vostre dia a dia i que tots ens posem la missió de comunicar la ciència que coneixem i la ciència que fem perquè la gent entengui com és el procés científic i com ens acostem i ens estem acostant a entendre la realitat que ens envolta. Ja està. Moltes gràcies.