 Nakon dva svijetska rata u manji od jednog stoljeća, mnogi su tražili načine da sprijeće ponomno uništenje takvih razmira. Jedna u takvih ideja bila je ona francuskog državnog službenika Jana Monea. Odruživanju industrija za koje se smatralo da imaju ključno važnost u ratovima. Industrija, ugljena i čelika. A tu je ideju u poduprotadašnji francuski minister vanjskih poslova Robert Schuman. Europe ne se frapa dvrčo, ni na konstrukciju danšan. Se frapa da je realizacija konkreta, krejno jednog solidarije. Šest zemlja, francuska, njemačka, Belgija, Italija, Luxemburg i Nizozemska popisalo je 1951. ugovori z Pariza, kojima je osnovana Europska zajednica za ugljeni čelej kojima je upravljalo visoko tijelo, prvo nad-nacionalno tijelo. Europski i čeliciji željili su otiči korak dalje. Te su 25. kožujka 1957 popisali ugovori iz rima, kojima su osnovane Europska ekonomska zajednica ESE i Europska zajednica za atomsku energiju Euratom. Luxemburški premjer Pierre Werner predložio je 1968 uvođenji jedinstvene valote. Wernerovo izješe, objevljeno 1970, je pozivijena postupno napredovanje prema monetarne uniji i njezino osvarenje u roku od 10 godina. Nogodinu kasnije deval virao je američki dolar. Potom je izbila naftna kriza i Wernerov plan je odgođen. Stoga su umjesto monetarne unije neke europske zemlje uveleta kozenu valutnu zmiu kojem su ograničene fluktuacije deviznog tečaja u odnosu na niz europskih valuta i dolar. U razdoblju od njezina nastanka 1972 dogašenja 7 godina kasnije, taj zmija doživjela brojna usklađivanja deviznog tečaja i gotovo je uvijek bilo zemalja koje su se pridruživale, napuštale i lijoj se ponavno vraćale. Inicijativa za stvarenje ekonomske i monetarne unije obnovljena je 1979 godine, nastao je europski monetarnih sustavi i stvorenje eku, europska valutna jedinica. Međutim, eko je bio samo virtualna valuta, puka obračunska jedinica. U okviru europskog monetarnog sustava države članice dogovorile su se držati svoje valute u rasponu fluktuaciju 2,25% u odnosu na središnju referentnu stopu, bio i to početak europskog tečenog mehanizma. Vladama država članica nije uvijek bilo lako. Između 1979 i 1987 valute su usklađivane 37 puta. Države članice podpisale su 1986. Jedinstveni europski akt, kojim su donesene prve znatne izmjene ugovore iz Rima. Cilj jedinstvenog akta bio je do 1993. stvoriti pravo unutarnje tržešte koje se temelji na slobodnom kretanju robe, ljudi, usluga i kapitala bez carinskih prepreka. Tadašnji predsjednik Europske komisije Žak Delor imenovanje 1988. predsjednikom odbora, či su zaključci postali temelj ugovora iz Maastrichta. Delor ovim izješčem predvijenoj na predovanje prema ekonomskoj i monetarnoj uniji u tri fase. U prvoj fazi težišta je bilo najačenju suradnje među središnjim bankama. Taj faza započela 1. srpnja 1990, kada je kretanje kapitala u Europskoj zajednici u potpunosti liberalizirano. Ugovor o Europskoj uniji i podpisanju Maastrichtu 7. veljače 1992. Njime su određeni okviri danji koraci za stvaranje i funkcioniranje ekonomska i monetarnoj. Ugovorom je 1994. godina utvrđena kao početak druge fase, tjekom koji će se ostvariti ekonomska konvergencija, te stvoriti institucija i postupci potrebni da bi se ona postigla. Ugovorom su utvrđeni konvergencijski kriteriji, koje država članice moraju ispuniti kako bi ih se smatralo s premnima za uvođenje zajedničke valute. Tjekom druge fase osnovanje Europski monetarni institut koji je započeo s Radomu Frankfurtu 1. sjećnja 1994. godine. Europski monetarni institut proveo je sve pripremne radnje potrebne kako bi ESB preuzeo nadležnost nad monetarnom politikom. Prećednici država i vlada i ministri finansija Europske unije sastali su se usvidnju 1998. u Briselu kako bi utvrdi kako bi utvrdili koje su države dostegle zadovoljavajući stupađ konvergencije te u skladu s tim mogu sudjelovati u monetarno uniji. Također su imenovali prvog prećednika ESB Vilema Deisenberga i druge članove prvog izvršnog otvora. Europska središnja banka u temeljena je 1. lipnja 1998. Zamjenila je Europski monetarni institut i preozela njegove prostorije u Frankfurtu. Zajdno sa svim nacionalnim središnjim bankama država članica Europske unije ESB tvori Europski sustav središnjih banaka. Euro je stvoren u noći 31. prosenca 1998. A stope konverzije za valute koje su njime zamjenjene, neopozivo su utvrđene. Treća faza započela je 1. sjećnja 1999. Uvođenjem zajedniške valute i prjenosom nadležnosti nad monetarnom politikom s nacionalnih središnjih banka na upravno vjeća Europske središnje banke. Trigodine kasnije 1. sjećnja 2002. uvedene su novenov čanica i kovanice. Posvoda su se održavale proslave povodom tog događaja. Ljudi su ustajili u redu pred bankomatima kako bi prvi u svom džepu imali novu valutu. Treće godine je urobi o službe na valuta banka, poduzeća i finansijskih tržišta. No otag pripada svima.