 Kære medarbejder og kære studerende, i går og aftes havde vi lejlighed til at lytte til statsministerens og dronningens taler, hvor i der blev bebudet en række skærbede tiltag med henblik på at stoppe eller bremse udbredelsen af coronavirus i vores samfund. Statsministeren betegnede situationen som ekstraordinære, og jeg synes det er vanskeligt ikke at give hen ret, når man ser på, hvordan situationen kan ændre sig næsten time for time. Så hvordan står Aarhus Universitet som et i dette? Det vil jeg godt knytte nogle enkelte kommentarer til. Først til de studerende. Kære studerende, jeg forstår godt, at dette er en meget svære tid for jer. Det er i hvert fald en helt ekstraordinære tid til jer. Del af jeres undervisning er omlagt til andre undervisningstilbudet, og det der måske dele som ikke er, jeg kan godt forstå, at det er overvældende. Jeg får være ærlig, jeg kan forstå, hvis det virker frustrerende, men jeg kan forsikre for, at vi gør hvad vi kan. Derfor synes jeg også, at der er grund til at kvite os i mange tak for den konstruktive måde, som I har henvendt jer til os på, og pophade de problemer, der måtte være, så vi i dialog kan forrette op på dem. Det skal I have tak for, og jeg håber I vil fortsætte, lige som jeg håber på, at I vil fortsætte med at udvise tolv mulighed, for det bliver da med hånden på hjertet stadig brug for. I har mange spørgsmål, og det er da ikke noget at sige til, hvad skal der ske med examinerne, hvad skal der ske med specialerne, og hvad med kravene til studieaktivitet. Vi har ikke svarende på alle spørgsmålene, det er en stor organisation, der er meget forskellige forhold på de forskellige fag, så derfor er det noget, som vi bliver nødt til at besvare lokal, som vi går fremad. Men I skal ikke være tvivl om, at vi arbejder hårdt på at få svar på spørgsmålene, også i takt med at nye de dugger op. Og så vil vi gerne have, at I fortsætter med at fortælle os, når I opmøder på nye problemer. Det er altså vigtigt for os, for at vi kan rette op på det. Fortsætte endelig dialogen, hvordan det så er via underviserne eller studievejlederne, eller måske chatfunktionen på vores corona hjemmeside, som at I endelig fortsætte. Alle på AU arbejder ben hårdt for at gøre det så godt for jer, som overhovedet muligt. Vi vil gerne finde de mest rimelige løslinger, og vi vil gerne finde dem så hurtigt som muligt. Det leder mig så til medarbejderne, så gære forskere og undervisere. I har godt nok arbejdet på højtryk i den seneste tid. I har på rekordtid skabt alternative undervislingstilbud. Det er ganske længdelt imponerende, men der vil jeg have i sikret, at uddannelserne de har kunne fortsætte, ikke uden udfordringer. Dem findes der selvfølgelig en del af rundt omkring. Men der er godt nok kommet mange, både kreative og gode løslinger på banen, og det skal I have en kæmpe tak for. Vi skylder jer både store anerkendelser og den dybeste respekt. Mange tak for insatsen. Og en lige så stor tak vil jeg godt give til supportfunktionerne. Nogle eksempler, jeg er i studiedemonstrationen, og jeg er på de pædagogiske centrer. I har også vej den meget professionelle tilgang I har, og den støttende tilgang I har, der har I også været med til at sikre, at vi har kunne køre om ikke for fuld damp, for det er det jo ikke, men alligevel, at vi har kunne videreføre universitets uddannelsesaktiviteter på smukvis, når man påtænker, hvordan situationen ser ud. Kæmpe tak til jer også. Lad os tage I til funktionen i løbet af de seneste dage, der har I formået at øge kapaciteten på vores digitale plattform, nogen steder med en faktor 2, og andre steder op til en faktor 5. Dermed er I jo med til at sikre, at vi stadigvæk kan arbejde sammen, også selvom vi ikke sidder sammen, men er fysisk afskild, men er alligevel, at vi kan bevare sammenhold og samarbejde i en formation. En kæmpe tak for det også. Jeg vil sige, at det er faktisk en alle kvinder på bronstemning og overhus i universitet i disse dage. Det gælder I alle de funktioner, som er med til at løfte den kæmpe opgave, der ligger I og transformerer vores vanlige undervisningstillepud til noget helt nyt. Det er indenmænderen imponerende det der skete, og husk lige at klare op jer selv på skulderne, I har i hvert fald min fulde ros. Så er der nogle vildkorre, som er fælles for både studerende og for medarbejder, og dem vil jeg også godt berøre kort. For det første, jeg så arbejder vi hjem fra i øjeblikket, det er et fælles vildkorre. Og det skal vi som minimum gøre ind til slutningen af marts måned, og det er nok ikke usandsynligt, at det kan strække endnu længere ud. Noget tyder jo på, at epidemien sletslæt ikke har toppet på det tidspunkt, men det er selvfølgelig en politisk beslutning. I har jo aldrig udvist en fantastisk entusiasme, og et fantastisk guppo mod, og som sagt en stor tak for det. Men der er også nogle udfordringer, som vi altså er nødt til at være opmærksom på, vi er altså også mennesker. I skal passe på jer selv. I har nu en hverdag, eller vi har nu en hverdag, hvor arbejdsplads, familieliv og fritid flyder sammen i hvert fald foregår med udgangspunkt i store set de samme addrejser. Det kan altså godt være en svær balance. Men ikke det stå mindre, så skal vi finde den fritid og familieliv. Det får man energi og livsløst af, og den energi og den livsløst har vi altså også brug for i vores jobfunktioner. Veldetal kan man jo sige, at vi måske meget vel kan være i gang med et maratonløb, og det skulle gerne være sådan, at der ikke er nogen af os, der signer om at udmattelse inden vi når frem til målstrejen, og kan genopte den vandet dagligdag i vores dejlig lokale på Aarhus Universitet. Så husk nu lige at passe godt på jer selv. En anden ting vi er fældst om, det er pligtende til at passe på hinanden og passe på vores samfund. Vi samarbejder, vi samarbejder tæt, men det gør det på afstand hver for sig. Brug de digitale mødeplattforme, som vi har sat op, og det var enten i det, der er som administrationsmøder, eller det er møder i forskningsgruppen, eller om det er møder i studiegruppen for jer studerende. Lad være med at samles i det samme lokale. Det er det, der skal til, for at vi undgår at smitte hinanden. Vi ved, altså det sværer allerede, at der er tilfælde, ganske få tilfælde, af coronasmitte blandt nogen af vores studerende. Der er taget hånd om det, alle de relevante parter er blevet informeret, men ikke de strumenter, så understreger det altså situationsalvor. Følge nu møndighedernes retningslinjer. Det skylder vi os selv, ja, det skylder vi hinanden. Vi har alle sammen nyt godt, at det samfund, vi er vokset op i, det danske samfund, og lige nu, der har samfundet altså brug for, at vi bakker op, så det vil jeg opfordre alle til at gøre. Og så ved jeg godt, at vi alle sammen glæder os. Jeg kan bekræste, at det gør jeg også i den grad. Vi glæder os til, at det er det her over, og vi kan vente tilbage til Dagledan, som vi kendte den. Men indtil da, da vil jeg glæde mig over, at i medarbejder og i studerende, på forbilleligvis har sikret, at Orhus Universitet fortsætter som et universitet, under meget, meget vanskelig i Vildkorv, men ikke de strumenter. Så er det, det der sker i øjeblikket. Det er enten mindere en imponerende stor applause. Tusind tak for insatsen. Pas godt på jer selv, og på os andre. Tak. Tak for insatsen.