 Jeg forsker i børne- og ungdomslideraturnes bevægelser på tværs af media i vores samtidig mediekultur. Jeg har blandt andet udviklet et begreb klingeverker, som betegner det, at det sammenlitterære værk findes i flere media på samme tid. Selvom det er den samme fortælling, så bidrager været media til den samlede helhed. Man kan sige, at det er ligesom en biologisk organism, som for eksempel en svamp, der udspringer fra en samme organism, og hvor hver enkelt svamp kan ses individuelt, men hvis man træder et skridt tilbage og kigger på dem alle sammen på en gang, så fremstår de som en samlede helhed. Det udspringer af en fodnote i mit speciale fra litteraturhistoriet, hvor jeg skrev om superhelte tegniserer, og hvordan de har tendens til at sprede sig på tværs af media. Jeg var ret interesseret i hvorfor man accepterede, som læser, at de gjorde det. Lige nu er der en meget ophide debat omkring papirbøger versus digitale media, og især hvordan det påvirker børn og deres danse, deres læsning og så videre, hvor der er en helt klar ide om, at papirbøger er det, der er det bedste, hvor jeg håber med min forskning, at jeg kunne være med til at nyreksere denne her ide, fordi sådan som tingene hækker sammen nu, og sådan som værker og oplevelser bliver udviklet, så forstærker digitale og papirbordne media hinanden. For mig, der er det fedeste for forskningen, det er at kunne være ude i verden, og indhente viden og være ude og formidle den viden til mennesker, som kan bruge den viden, jeg genererer. Det er en viden, der forhåbentlig også forplanter sig ned til de eller ud til de børn, som bliver undervist os. Det er en meget, meget stor ære, at få den form for anerkennelse for sit arbejde, så er det også en enorm, stor ting, for det fældt, jeg arbejder inde for, at få den form for anerkennelse, børnliteratur er ikke noget, der bliver anerkennet på den måde så ofte, så det betyder rigtig meget for feltet også.