 És el primer cop que feia de formador en una lligada de debat i també sobretot en un centre penitenciari, sí que s'ha acabat treballant en altres lligues de la lligada de debat interna de la Pompeu i d'altres, però és el primer cop que feia de formador. Jo s'han dit que si l'imita ser l'humor, que l'imita ser l'imita. Però no sóc l'humor, si l'imita ser l'humor, l'imita ser l'humor. Penso que és un superprojecte, una gran iniciativa i que realment acaba demostrant això, que la paraula pot informar, emocionar i que en definitiva té molt, molt poder. Solai, l'humor... ...quandres a dos puertes estan a vuelvo. Vosotros os pondré a ser los correspondientes de Vuelvo Rosa... ...a la mesa... ¿Pero por mi serie? ¿Puesto por mi serie? ¿En Arizona? ¿En Arizona frontera? Nosotros no. En estos argumentos son primero, el moral. Segundo, creación de estereotipos. Tercero, chica de libertades. ¿Entonces dónde está el humor? Por eso les pido y luego, amigos míos, que no me limiten el humor. Para argumentar que como les estoy diciendo, no limiten el humor. Traigo tres argumentos. El primer argumento. No limites el humor, te limites a ti mismo. Segundo argumento. Reír es vivir. Tercer argumento. Humor es amor. Señoras y señores, no pongan límite a qué buen rollo que llevo. Creies que jo, este mismo sistema, se lo puedo encontrar a mis familias pequeñas. Les estoy enseñando a empatizar con el dolor de las víctimas o de los familiares. Personas que no nos conocemos, aunque estamos en el mismo centro, que podemos tener las mismas ideas y poder participar. Y de cuatro ideas, poder hacer una sola idea y llevarla a cabo y entre los cuatro llegar hasta la final, como hemos llegado. Sin conocernos, de nada. Y eso ha sido muy gratificante para mí, una experiencia buena. M'ha emocionat molt. És a dir, jo penso, si amb aquestes dues hores que he estat aquí, i m'ha emocionat aquest extrem, imagina't que he vist tota la transformació enllà d'aquestes tres setmanes. ¿Qué es lo que hace que dejamos en la botra? Con buen humor, te tomas la vida torbiera. Están más después de almechar la sugracia del viento. Además, nos ayuda a pegar vientos como otras personas. A la Eterra, hay un cáncer que dice, bueno. Con esos chistes, se ha creado el estenotipo col·lectivo. De que la gente del Efe es tonta. He conseguido mucho en estos tiempos. Antes ave desconfianzado. De cuanto se hizo el disco, el color ha sido total. Veure l'evolució que fan els interts, veure les ganes que hi posen, l'entusiasme, les ganes per guanyar, les ganes per competir, les ganes per aprendre, és algo que nosaltres que venim de fora i que creiem que estan, i certament estan, en una situació excepcional, no s'espera. Supo este hombre es transformando. De la tragedia en algo humorístico. Es un insulto a todos. Supercomvençudes i estem molt orgullosos, diguem, de tot el que et dius. Per tant, això serà una decisió difícil. El que ens ha acabat de fer, de seguir, diguem, és la confluència que ha de tenir un bon discurs. També ha estat el celestant, un estenari. Això és una cosa molt difícil, que és la presència. La presència també és mirada, per exemple. Si jo parlo mirant a terra, és més difícil que se m'escolti. Si parlo mirant-vos a tots i sabem que tot és fins l'última persona que està allà, us estic parlant a tots. Doncs el servei està també l'hem valorat, no? Entre la gent, però ara que he participat, he de debat-hi, debat-hi, ens allà, i aprendre tot el que té a veure. Apareceu interessant. Jo diria que és una experiència, sobretot, molt enriquidora i molt intensa.