 Imaginem-vos que això és un tumor. Fins fa uns anys, la majoria de grups d'investigació es centraven en estudiar com funcionaven les cel·les cancerígenes i quines maneres ja va poder tractar-les i matar el tumor. En canvi, amb el pas del temps, el que s'ha vist és que el càncer no se les està format per cel·les tumorals, sinó que a mes a mes hi ha moltes altres cel·les que l'acompanyen, com són les cel·les del sistema imune, les cel·les dels vasos sanguines i altres que se nomenen fibroblastos. Totes aquestes cel·les, el que fan és que les cel·les tumorals puguin creixer de manera molt més ràpida, però només això, a mes a mes, el tumor, també s'acompanyen de moltes proteïnes que fan que les cel·les malignes siguin encara molt més ruins. Bé, tots estos components que rodacen el tumor es coneixen com a estroma d'ahir, el títol d'aquesta presentació. El meu laboratori, bàsicament, estudiem el càncer de pàncrex, perquè ho teniu bon ajudit, i com és el càncer de pàncrex? Quan vos diga que el càncer de pàncrex és aïcina. Increïble, eh? Clar, si n'hi ha montat un percal enorme, perquè, com podeu veure, tot l'emboltóri que rodacen el tumor és super, super, super gran. Clar, i què passa amb això? Doncs això fa que les cel·les del càncer de pàncrex siguin molt agressives, molt malignes. I és que, si per això fos encara fora poc, resulta que tot aquest emboltóri tan gran fa que el tractament contra el càncer no pugui arribar a les cel·les tumorals i matar-les. Vamos, un desastre. Un desastre, gràcies al qual estic jo així. Perquè resulta que la meva tèjil, bàsicament, es basa en estudiar aquelles cel·les que acompanyen a les cel·les tumorals. En concret, en el meu laboratori, estudiem una proteïna que es diu calectinau. I el que hem fet és utilitzar una tècnica per que fa que la proteïna es tingui un color marró. El que hem fet ha sigut comparar un pàncrex normal amb un pàncrex amb tumor. I el que hem vist és que el pàncrex normal no té marró, el que significa que no té calectinau. En canvi, mireu el tumor. Té mogolló de marró, significa que n'hi ha moltíssima calectina per allà, a mes a mes, que està situada al voltant de les cel·les cancelígens, que són estets d'així. Això què significa? Que calectina està en tot el mogollón. A mes a mes, el meu laboratori utilitza dos tipus de ratolins que volen que tenen no molt rar i molt llarg, però el que significa és que els dos grups fan càncer de pàncrex, que el de dalt té calectina, i que els de baix no té calectina, que és la proteïna que utilitzem nosaltres. Comparant els dos grups de ratolins, hem vist que els ratolins que fan càncer de pàncrex i que no tenen calectina poden viure en més temps que els que siguin tenent. A mes a mes, els ratolins fan un tumor molt més xicotet que els primers. Això vol dir que sense calectina, el tumor de pàncrex és molt menys roïn, perquè és que siguin més xicotets, més fàcil de tractar. Això és resultat tan guai que ens porten a l'actualitat, perquè, bàsicament, el que estem intentant fer ara és llevar la calectina del tumor per tal de poder desfer. Totes les hòsties que n'hacim muntat, que no es poquet, agafar tractaments anticanserígens per tal de moda del tumor. Moltes gràcies.