 Løbet ved Holberg en julestue skrevet 1724. Gidder havde en dag eller for hver PS Jomfugtdom, der er gået af stabet ved sodene lejligheder. De lejligheder Holberg her omtaler er de såkaldte julestuer, der mellem 1660 og 1750 var på allerhøjeste måde i by og på land. Julestue var en form for fælles gilder, hvor min familie holdt og embesserede Nabo-familier med, og så fastede man ren udsagt løs. Og det blev med med til Hellesræt Kong og Sjæle i januar. Mange af de børnelej, vi kender i dag, brug, brug, brelle og mogen gik gænge, er opstået som egentlig julestuelej, og de var aldeles ægge for Sartesjæle. Et af julestunes højdepunkter var, når julebukken kom ind i stuen. Det er jo selvfølgelig en gorsk hale, der er klædt ud med et par store støvler på en lagen omkring ryggen, og så er bukkekrarnesben fest på hovedet. Og han hoppede og sprang ind i julestuerne, så børne vinede af skrej. Hans formål til en julestuelej var, han troede ind i stuen, og så begyndte han at fortælle løs. Alle de sandheder om festen stilte her. Så man måske godt anede, at nu kan I se, at den er den, med den er den, og alt hvad man sådan gik og viskede om, brægte han til tors. Og han fortælle løs, jo mere slibere, jo bedre var det, og når han var færdig, så bevægte han godt med nødder, og ebler, og øl, og når han var friligt, så gik han stille ud igen af stuen. Svirgillet i julestuerne harmonerede dårligt med peatismens moral, så julestuerne blev forbudt ved lov igen, igen og igen. Det går endda så vigt, at man overvejer, at sætte presstadskabet til at fungere som en slags stikkervirksomhed, der kan for indberate for myndighederne, der er julefrokost der, der er julefrokost der. Du siger, at jeg er julefrokost, og det gør jeg med William, fordi julestuer, kan man sige, de dør ud, ja, men er det ikke det, der er opstået i dagens standmark med forskellige firma-julefrokoster?