 Jeg kalder forlæsning i dag for den religiøse skole. Det vi skal se nærmere på er, hvordan tro og kirke var dybt integreret elementer i den danske grundskole. Også i nyere tid i den periode. Jeg tager beskriftigere mig med fra 1850-1920. Det er et forhold, som er svært at sætte sig ind i med vores baggrund i et værselig samfund. I dag er det en almindelig forståelse, at religionen er noget, der hører en tæmplig fjern foretid til. Eller også er der noget, der kommer til at se ud fra fra fremmede kultur. Og den forståelse har også haft indflydse på skolehistorien. Jeg vil mene, at religionen er skrevet ud af den nye og danske skolehistorie. Og af danske historie skrivning i det hele taget. Når jeg siger nye og skolehistorie og danmarkshistorie, så taler vi om perioden ca. 1850-1950. Eller midten af 1900-tallet. Det vil sige de første 100 år efter, at Danmark var blevet demokrati. Og på vej til at blive et moderne samfund. Og hvad vil så sige, at religionen er skrevet ud af nye og skolehistorie og danmarks historie? Jeg har fundet et eksempel frem, som skal illustrere, hvad det er, jeg mener. I den her jubilæremsbog for Danmarks pædagogiske bibliotek, som hedder Skolefag i 100 år. Den er fra 1995. Der får vi et kort historisk opris i indledningen. Det er historiegrøn Warnold Luf Nielsen, som skriver, og jeg citerer. Det danske samfunds udvikling i 1800-tallet, efter skolelovne i 1814, var præget af store økonomiske, sociale, politiske og kulturelle forandringer og brydninger. Lagemærk til, hvad det var for begreper, der karakterede udviklingen. Det var økonomiske, sociale, politiske og kulturelle forandringer. Religionen er ikke nevnt. Måske gæmmer den sig under begrepet kulturelle forandringer. Det kan godt være. Men religion og tro er i hvert fald ikke tilskredt af nogen selvstændige rolle som udviklingsfaktor. Og det er fuldstændig arketypisk for den danske historisk grøvning om det 19. og det 20. Det er altså ikke noget, der er specielt for den her ellers udmærket bog. Det betyder jo ikke, at der ikke er skrevet om kirke, religion og tro i skolehistorien og i Danmarks historien for nyere tid. Der findes glimrende specielt studier, og jeg har listet nogle af de vigtigste op for skolehistorien til sidst på en litteraturliste, som præsenterer som sidste PowerPoint. Der er jo også skrevet om mens om Christen Kold og Grundtvig, for hvem Christendom selvfølgelig spillede en mægtig rolle. Men også her har vi at gøre med, hvad man kunne kalde, nischeliteratur, der særlig har fokus på friskolen og højskole. Problemet er altså ikke, at der absolut enten er skrevet om Christendom i skolehusdannelse, men problemet er snarere den generelle underbelysning eller udgrensning af religion og tro, som de helt centrale dynamikker, ja selvstændige udviklingsfaktorer, de var i skolehistorien. Og det handler forelæsningen om. Jeg skylder også af nævne, at der er en ny theoretisk interesse for at forstå religion, kirke og tro, mere udfoldet og nyanceret, og der er der også en henvisning til sidst i min litteraturliste. Men først lidt om rammerne for religionen i skolen, og jeg har skrevet nogle hovedpunkter her på, slag den så ikke at følge med. Skolen var en del af kirken, og det galt hele 1800-tallet igennem, og de første år tier af 1900-tallet. Læren var en kirkelig empedsmand. Det kan vi blandt andet læse ud af den lærerede, som en hver lærer skulle underskrive, når han fik sin første faste stilling som lærer. Har låget læren, og så citerer jeg, trofast at varetag sit embede i kirken og skolen, og det er altså et lærerjob, vi har talet om her. Uanset, at det er beskrivet som et embede i kirken og skolen. Og edd en slutter, så sandt hjælpe mig ud, og hans helle i år. Undervisningsvæsne hørte også sammen med kirken administrativt under kultusministeriet. Og det skal vi ikke forstå som ministeriet for kultur, selvom man måske kunne tro det er ud fra navnet. Men det var dermed ministeriet for kulten, altså religiøse og ondelige områder. Skolen var på alle nivåer underlagt et kirkeligt tilsyn, både fra i København. Det vil sige, på landet og i købstederne var presten den lokale tilsynsførende, og på det næste nivå i skoledirektionen, der var påsen den daglige leder. Han havde et afgørende ord, f.eks. at det galt ansættelser af lærer, og han havde også pligt til at føre tilsyn, og det samme galt du biskåde dem. Tilsynet omfattede også lærerens religiøse og bevisning. Man kunne selvfølgelig ikke have en lærer, der ikke tilsluttede sig den evangelisk ludiske trodsbekendelse, som var og fortsat er grundlæde for den danske folkekirke. Det kunne være fyringsgrund. Skolestorikeren Erik Nør har kortlagt en række konkrete afskildsesager fra slutningen af 1800-tallet i sin bog Skolen, Presten og kommunen. Han møder vi f.eks. lærer AK Sørensen fra Freileve ved Aalborg. Sørensen meddelte selv i 1843 til sin overordnet, at han var uenig i læren om Avesønen, og desuden ønskede han, at undervisning om forsalelsen og trodsbekendelsen før skulle foregå ved konfirmationtalleren. Samtlige instanser, og altså også lærer Sørensen selv, mente, at han hermed var uegnet til at varetage sit lærerembede i Folkekirken, som det hed. Selvom det altså stadigvæk var et skolelærerembede det handlede, og han blev fyret. Han ansøgte om pension, men det fik han ikke, for han havde jo selv brakser i sin uheldig situation for at slå retten. Det virker tæmmelig stødende for os i dag, men det gav bare fuldstændig mening, når et af skolens vigtigste formål var religiøst. Region var også det vigtigste enkelt fag i grundskolen, frem til skolelågen 1899. Fra 1899 blev timefagfordelingen for første gang fadsat centralt, og nu blev dansk så langt til største fag. Men både dansk og også andre fag i sær historie var stærkt præget af Christendom fortsat, og det gav faktisk også naturhistorie og naturlærer, som svarer sådan nogenlunde til, hvad vi i dag kalder geografi og biologi, som langt op i tid blev formuleret, indenfor et biblesk udviklingssyn. I biskopt Balslevs Bibleshistorie, som var langt den mest almindelige, og som blev brugt over alt i grundskolerne, der var der en tidstavel, som angav verdens skabel til omkring år 4000 fx. Og det er jo den tidstavel, vi ser her, og jeg håber, I kan se, hvad der står. Det er lidt småst, men heroppe har vi skabelsen omkring år 4000 fx. Christus. Tidstavelen er jo et eksempel på, hvordan tro og videnskab, religion, historie og naturopfattelse var vevet sammen i undervisningen til, hvad man med et moderne udtryk kunne kalde, en holistisk omværdens forståelse. Biskopt Balslevs bog kom i hundre vis af oplag, bokstavligt tale. Men fremstillingen var uendret, også med den her tidstavel, frem til en NH-9. Og der blev tidstavelen revideret i en lille smule, så gik skabelsen ud, og verdenshistorien begyndte med Abraham år 2000 fx. Den moderne udviklingslæger, altså Darwin-sevulationslæger, var meget længere om at finde ind i undervisningen. Der skal vi godt stykke op i det 200. Ogs læreuddansen var religiøs. Forstanderne fra statsseminarierne var samtidig prester, borset fra på Jonsrup-seminarium, og religion var et hovedfag på seminariet. Ligesom faget talte dobbelt i læreuddansens afgangsexamen. Et skund billede på kirkens og skolens stilling i det danske land på samfund, har vi i de såkaldte sovnekort, som blev fabrikerede og solgt over det meste af landet omkring år 1900, aggressere Tryst Hansen. Og her har vi eksempel på et sovnekort fra Tvidd på Måls. Tryst Hansen rejste rundt i hele landet og indsamlede billeder og oplysninger om prester og lærer i de danske sovne, og så trygte og solgte han de her kort. Og der findes over 330 forskellige sovne, som er portrateret på Tryst Hansens sovnekort. Og vi ser her kirken i midten, og kirken også der, og så skolerne garnerede rundt om. Og op i læserætningen herfra, og der har vi så sånnes førende mænd fra venstre jo præsterne, og her efter lærerne, og det hele satte op i hierarchisk orden, i læserætningen med første læreren, først og så anden læreren, og hvis der var en forskole lærerinde, og det var der så rigtig tvæd, men så ville hun så komme til sidst. Hun var både kvinde, og hun var dårligere uddannelse, og hun ville ikke også lave at lønne. Men i en typisk fremstilling af nye og dansk skolehistorie, var der oftest møde en modstilling mellem på den ene side progressive, fremskrits-orienterede idéer og kræfter, der brødes med mere konservative synspunkter og interesser på den anden. Og i den dichotomi hører religionen og kristendommen i regling til som konservativ kræfter i historien. Det kan man selvfølgelig også finde mange eksempler på, eller hvad. Alivet ved at havet det er en schematic, er et ret fortægnet billede af skolens historie i det 1900'e. For en meget stor del af fornyelserne af skolen, det kom netop fra religiøse bevægelser og enkel personer, der kæmpede med en fantastisk geist for at inføre nye fortoldninger af kræstendommen i skolen. Det var fortoldninger, der havde deres inspiration i de folkelige væggelsesbevægelser, som vokset frem i første halvdel af 1800-tallet, og som fra starten var i skarp opposition til den officielle kirke. Men mange af den synspunkter vandt gradvis indpass over alt, også i den officielle kirke og i høj grad på seminarerne og i skolerne lokalt som 1800-tallet skridt frem. Nogle hovedpunkter i den nye religiøse kritik af den officielle kirke og skolepolitik var, at den kriste dogmatik skulle ud af skolen, eller i hvert fald skulle den spille en lang mindre rolle. Det betyder selvfølgelig ikke, at skolen ikke skulle være kristen, eller at kristen dogmask ud af undervisningen. Kritik var i sær rettet mod de dogmatiske øvelser, som fyldte rigtig meget i det, man kaldte lærebos-undervisningen i folkeskolen. Det vil sige i indøvelsen af de grundlæggende trodsanheder, som i den typiske skolepraksis foregik hver eneste dag, ved at børnene skulle lære stykker af de obligatoriske lærebøger, som var skrevet enten af biskobale eller biskobalslev. Dem skulle de ramse op, og det var de eneste dogmatisk religiøse lærebøger, der var tilat. Dogmatik var altfor abstrakt og spesfindig, og virkede stik imod sin hensigt sagekritikerne. Dens terapari var goldt og udvendigt. Christendom skulle ikke dyrkes ved forstandsøvelser, men dermed ved personlige virkelse, ved følelse og indlevelse. Kritikken af lærebåsundervisningen blev derved også en pædagogisk didaktisk kritik. I stedet for gold udenadsremseri skulle den mundelige fortælling bruges som pædagogisk metode. Fortælling var et fantastisk redskab til at vække børnene til ægte tro. Der skulle tales til børnets forestillingsævne og til deres fantasik. Det var de helt afgørende nye elementer i undervisningen, som også kom til at slå meget bredt igennem i hele skoleverden, op mod slutningen af 1800-tallet. Det var også en tilgang, der kom til at fremme et ændret barnesyne, der i højre grad ville tage hensyn til, at barne havde sine egne særlige udviklingstrin. Det var noget, der igen blev helt centralt i den nye børnescykologi, som vandt indpass i sær efter år 1900. At tal til barnets ændret forestillingsævne, det fantasis og sandslighed, føles ud på mange måder i tiden omkring år 1900. Blandt andet blev et nyt didaktisk redskab lanceret, som noget helt afgørende for børnenes indlæring, og det var under slag uret afanskudelsesonervisning. Anskudelsesonervisning blev en obligatorisk metode i en række fag i den reform af grundskolen, som kom i 1899, og i det efterfølgende såkaldte styrske cirkulære, der få først gang centralt fastlaget detaljeret fagbeskrivelser med krav til inhold og metoder i folkeskolen. Men billedbruget i grundskolen, som anskudelses tavlerne, var faktisk forberedt og didaktisk i talesat via den fortællende Bibles historisk undervisning, som gik sin tajersgang rundt om i rigtig mange lokale skoler i hele anden halvdel af 1800-tallet. For børnene i 1800-tallet skoler var billeder i en sjellenhed, så fortællinger og i særl kombinationen af fortælling og billeder var stærke midler til at understøtte elevernes opmærksomhed og deres koncentration og hukompelse for det, der skete i undervisningen. Og det skal vi jo også se nogle eksempler på. Det her er jo en af de mange anskudelses tavler, der blev lavet til faget i religion. Jeg håber, I kan se de dramatiske detaljer, hvordan de rejseslane israeliter bliver angrebet af giftslanger. Bra med uhygget fascination. Det er ikke værdt for børnene at leve sig ind i fortællingen om korgslangen fra Fjernmosebog. Jeg ser, vi giver ikke hos fald. Der er mange pragtfulde anskudelses tavler og ikke kun til religion. Efter hånden kommer også de uge i fald med, men de gamle testamentlige fortællinger havde jo rigtig meget at byde på billedmæssigt, som man ser så fint. Og de her to, jeg har vist, er franseret på 20 billeder, som betrygt i 1866. Og det var nogle af de tidligere. Og de blev anbefaldet til skolerne af Kultusministerets pædagogiske konsulent Jens Holbeck, som også var skole til København. Omkring 100 skifter så kommer der af flotte serier i farver, som de 12 billeder af Jesu liv, som Paul Stephenson malede, og vi jo ser her Jesus og de små børn. Og det er lidt fad, de stilen synes jeg, men jeg er sikker på, at det har gjort et stort indtryk på eleverne. Så nu har jeg talt meget om Christendom og kirken, så troens betydning for grundskole, men det var selvfølgelig også mange faktorer i perioden, der træk i andre retninger. Og så har jeg listet nogle af hovedpunkterne her. Moderne videnskab, især de fremstående naturvidenskaber, kommer til at spille en stor rolle, ikke mindst for udviklingen af pedagogikken og siden psykologien på universitetet. Man kan sige, at hvor teologien havde domineret pedagogikken omkring midten af 1800-tallet, så kom psykologien i stigende grad til at definere barnesyn og undervisningsmetoder ved begyndelsen af det 1900-tallet. Og teologien blev så henviset til religionsfad i skolen. Der er opstået stærkt religionskritiske miljøer i København fra 1870'erne, men når jeg har skrevet her på slejten, at de var små, så mener jeg, at de ikke havde nogen bredere genpladskraft i grundskolen og blandt det store flertal af lærer før, langt, senere, altså da skal vi op efter anden verdenskrig. Til gengæld var der en stile trang til at vil begrænse kirkens indflydelse på skolen, fra professionelle interesse. Og det var jo ikke mindst hos lærernesorganisationer. Der kom nogle stærke foretaler for, at afskaffe presternes tilsyn med skolen. Ikke så meget af religiøse grune som af fagpolitiske. Lærerne ville ikke stå under presten i pedagogiske spørgsmål. Det kunne man godt blive ind i om. I Danmarks lærereforeninger har krævet man lærer som tilsynsførende. Men ved en afstemning i 1909, og det har jeg også hver lagt mærke til, blandt 3.500 medlemmer af Danmarks lærereforening, ønsket to tredjedelige fortsat, at kirken skulle være repræsenterede i det lokale tilsyn med skolen. En anden udfordring til religionstominans var de øvede videnskrav, der betyder, at de øvre i fag blev opnåmeret over religionsfaget, så gradvis relativt nednåmeret på skoleskemedet. Så er vi nået frem til konklusionen og afslutningen på forlæsningen. Jeg har argumenteret for, at det er nødvendigt at forstå den danske, grundskoleens nye historie i et tæt samspil med udviklingen i Christendom og kirken. Det vil give en mere nyringseret forståelse af udviklingen også frem mod vores moderne skole i dag. Tænker vi ikke religionens systematisk sammen med skolehistorien som en dynamisk udviklingsfaktor, så risikerer vi det værste af alt for en historiker, at opbygge anakronismer og i sidste ende fejlslutninger og simplifiseringer af historien, og det er jo ikke så godt. Og i et nutidigt perspektiv ved en mere nyringseret forståelse af religionens rolle i det danske samfund kunne udvidde vores muligheder for at håndtere de udfordringer, består i dag i et flere religiøst samfund. Tak for, de har så opmærksomhed. Og så vil jeg til sidst give jer kort litteraturliste som jeg har lovet sin leder i forhållestningen.