 Naturvindskab, det er noget, jeg har synes var fedt siden folkeskolen. Det er fedt det, da man forstår, hvorfor tingene fungerer, som de gør på et biologiske, matematiske eller fysiske eller kængsplan. På studiet kan man godt mærke, at folk bliver bundet sammen af, at man har en interesse, som er ret niche, farvelig set. Det er jo nogle mennesker, der har nok dit samme interesse. Jeg føler, at man kan tale med alle andre en farvelig, fordi man er lidt det samme sted. Det er virkelig fedt. Læges, forelæsninger, laboratorier. Ty, altså turistisk øvel til at holde udvisningen. Det er mere net fuldstidig stjært. Jeg tror, før man bliver bange for at arbejde, så skal man også huske på, at det er jo ikke en dårlig ting, at man skal bruge mange timer på at det er på ubebasis. Man er jo på et studie, man selv har valgt for at fordybe sig i nogle emner, som man synes er spændende. Det er meget klart at sige, at der er noget hjem, men det er jo et sted, man bruger mange timer i løbet af en uge. Så tror jeg, at man skal være bange for, at man står med det hele selv, fordi man er en del af et hold, som man har altid undervisninger sammen med. Hold lige til, det er normalt. Det er meget betrygtende. Ja, det er det. Ty, at det står sig for turistisk øvelse. Så kan man komme op til tavlen og ligesom gennemgå øvelsen, så det hjælper en struktur, sådan hvis man går noget fra kæret eller, at man kan gøre bedre eller sådan noget. Hvis man ser på forelæsningerne på universitetet, så er det meget et samspil mellem studerende og forelæsninger. Så det vil sige, hvis der er noget, man er til fugler om, så kan man på et hvert tidspunkt spørge om, kan du lov ikke til at uddybe det her elegenta af? Det er meget sådan dynamisk, synes jeg. Det er ret spændende at få undervisning af en forelæsning, synes jeg. Jeg bliver helt opslukt, når vedkomnet er så begejstret selv. Vi har flere gange til forelæsningerne oplevet, at forelæser har smittet fra ekstra bolslejter ind i start af forelæsning, for lige at sige, der er faktisk skete noget ret vildt på den her fronttiden sidst, sådan som man også får en eller anden fornemmelse af, at det her formateriel, man læser, er rent faktisk noget, der bliver brugt ud i virkeligheden, og som ikke bare er fra den her bog. På nogen af semesterne har jeg været mere sammen med min studiegruppe, men jeg har været sammen med min mummy, for eksempel. Studiegruppen betyder helt sikkert for mig, at jeg kommer ret bedre gennem en uddannelse. Man kan gå til dem, når man har brug for et brem, fordi det er lidt hårdt. Eller fordi man er et spørgsmål, man virkelig ikke forstår. Jeg har prøvet dumt med eksemen. Jeg har også prøvet dumt med to. Det var alligevel ret hårdt, så må man hive sig selv igennem det og komme om på den anden side. Man plejer altid at finde ud af det. Og hvis ikke, man kan også gøre det også nok gå alligevel. Så er det sikkert ikke et spørgsmål, der bliver stille til eksempel. Forhåbentlig. Nej. Det er ikke det, som man tænker for. Altså den fedeste følelse, det er, når du har lavet dukt på virker. Og man lige forstår en opgave, eller lige forstår et eller andet. Når man kunne kunne se, det her, det kan faktisk bruge til at løse et real problem. Det er jo også fedt, at man kan komme i laboratoriet, og stå i en kitel og se lidt professionelt ud. Det er jo ikke mange steder, man lige gør det. Det er jo lidt farvelig lej i virkeligheden at være laboratoriet. Der er det nogle meget hundgriblige resultater, man får. Man ved, at når man gør X, så sker der Y. Og hvis ikke der gør, så kan man sidde og tænke over, hvorfor det ikke skete. Så kan man prøve at finde løsningen på det. Det kan være, at jeg kan være med til at udvikle det næste inden for carbon capture, eller batteri teknologi, eller noget som rent faktisk, kan være med til at gøre en forskel, og ændre nogle ting.