 la universitat, és un curs que fem tot a les facultats, però en la nostra universitat té alguna característica diferent. La primera és que tenim el votant de 600, entre 600 i 700 estudiants. Per tant, això no ho fa similar, perquè recolls 5 graus i dos d'aquests graus tenen dos grups. Per tant, són en total set grups d'estudiants que entren de nou. I la segona característica seria que aquest curs, en l'estudiant, li donem dos credits de CTS. I això també ho fa diferent d'altres facultats. A més, per poder garantir o per poder assegurar-nos que l'estudiant ha entès o es mereix aquests dos credits de CTS, es va decidir des del primer dia de fer un examen al finalitzar el curs. Això podia ser cap d'una setmana, 15 dies, etcètera. Per fer aquest examen, mobilitzàvem moltíssims recursos a la universitat. La primera era el nombre d'aules. Necessitàvem molt voltant de 11 aules en dia determinat. Després necessitàvem molt voltant de 22 professors pieis. Normalment en pieis acabats d'arribar. Molts d'ells estrangers no parlaven un borrel de Catalunya ni de Castella. No sabien res de com anaven ni sabien pràcticament com funcionaven els examens tipotes, perquè era un examen tipotes. Després hi havia el tema de la correcció de l'examen. En alguns casos havíem estat fins a 4 i 5 hores per corregir els 700 exàmens diferents grups, etcètera. També teníem tot el suport de la Secretaria d'Econòmica. Li portava molta feina. Després havíem de fer les llistes, penjar-les, fer examens de recuperació, perquè l'examen aquest, el resultat, és apte o no apte. No hi ha nota, només han de passar. I els estudiants han de provar l'examen, sí o sí, perquè, si no, no es poden presentar amb una altra assinatura que és analitzada per qüestions de pla d'estudis. Per tant, aquesta era la situació diferenciada d'inici. Llavors l'hem passat amb l'iTor, de la factoria, vam començar a pensar en l'idea de poder fer un examen online, que ens estalviés tota aquesta feina de preparació, de recursos, etcètera. I vam provar, però no va acabar de funcionar bé. I aquest any, finalment, utilitzant el sistema i-Claude, o el núvol, vam aconseguir fer un examen que t'ha anat molt bé i amb el qual estem molt contents. I és el que voldria explicar amb vos com ha anat. Sí, el recurs del núvol era perquè l'any passat, quan ho vam intentar fer, vam pensar que el servidor de l'Universitat aguantaria el fet que tinguéssim 150 estudiants que entraven cada mitjana, perquè ho havíem organitzat, fèiem 150 estudiants cada mitjana que anaven a entrar en el seu temps. I això no va anar prou bé. També es vam trobar que potser no havíem donat bones instruccions, els estudiants van decidir fer tots l'examen a la biblioteca, per tant, amb una hora determinada, hi havia allà 500 estudiants fent examen. Va ser molt complicat. I ja vam veure que havíem de modificar aquest apartat. En canvi, sí que la idea de fer un examen online era la idea. Era allò que havíem de fer. I tampoc semblava una cosa que fos molt complicada, perquè hi ha moltíssimes universitats que ja ho estan fent des de fa temps. Per tant, aquesta era la idea, però la que havíem d'acabar ara... El procés va ser a partir de l'experiència que ja teníem, veure tot allò que podíem millorar senzillament. Aquest any, el que s'ha estat, és una col·laboració directa i continua amb la factoria, veient cada una de les fases. Vam elaborar un manual d'instruccions. És una manera com a l'estudiant podia, des de casa, fer l'exàmen. Vam decidir que l'exàmen es faria des de casa, un divendres a la tarda, amb monitorització constant des de la factoria i també per la meva banda, i anava veient... L'estudiant tenia un manual d'instruccions molt clar, amb pantalles, molt ben fet, i només el que havia de fer era seguir el procés. Això es va fer bé. L'exàmen consta de 20 preguntes que surten aleatòriament d'un banc de preguntes que ja hem prèviament incorporat. Aquest banc de preguntes ha de ser molt gran, perquè surten preguntes de forma aleatòria, i també són aleatòries les respostes. L'exàmen consta de 20 temps i amb 5 respostes possibles, de les quals només una és bona. Aquesta era la... En el mateix moment, que ha semblat interessant, és que en el mateix moment que l'estudiant fa l'exàmen, ja té la solució, i per evitar pensar que potser hi hagi algun estudiant que no ho hagi acabat d'entendre, etcètera, aquells que sospenien, se'ls donava ja l'opció de tornar-li un altre exàmen al mateix moment, cap a les 6 de la tàpida, començàvem a les 4, de 4 a 6, i a les 6 hi havia una primera repesca. De fet, s'ha de dir que l'objectiu d'aquesta matèria és que l'estudiant sigui apte. No és que ens apiga molt a poc, hem d'aconseguir que els estudiants hagin entès el que hem explicat, i amb això en tenim prou. Llavors, si no aproven aquest exàmen, hi havia una segona convocatòria, que era el divendres següent a la tarda amb el mateix horari, amb la mateixa condició. Jo crec que és molt recomanable per exàmens parcials, per exàmens consecutius, quan, per exemple, una assinatura decideix fer exàmens semenals, s'ha de tenir en compte que els exàmens, d'aquest tipus, els estudiants els poden acabar fent en grup. Això s'ha de pensar. En el nostre cas era més difícil, perquè els estudiants no es coneixien, acabaven d'arribar, es havien vist un parell de dies, i sí que podien haver-hi alguns acords, però era molt difícil. Amb exàmens que es facin amb assinatures regulars, s'ha de tenir en compte. Però també es pot pensar que si fan un exàmen en grup, és una bona opció, en aquest, en el qual s'ajuda mutuament. No sé si per un exàmen final, però per exàmens parcials o semenals o quinzenals, jo crec que és fantàstic, és molt bonic. La més important és tenir un banc de dades molt gran. La més important és que les preguntes siguin realment molt aleatòries, perquè cada un dels qüestionaris, per cada estudiant sigui ben diferent, ha d'haver-hi moltes preguntes diferents que no puguin... que cada estudiant tingui realment preguntes diferents respecte al que pugui tenir al costat. Jo crec que hi ha una primera feina important, que és tot aquest banc de preguntes. Després de no només es centrar aquest banc de preguntes, sinó el que és després actualitzar-les. Nosaltres, abans de fer aquest examen, vam revisar totes les preguntes que havíem entrat, o que ja teníem d'anys anteriors, d'un dels serveis que participen a aquest curs va fer un repàs de si les preguntes encara estaven actuals, o si eren, hi ha preguntes una mica desfasades. Per tant, s'ha d'actualitzar el banc de preguntes i se n'ha de tenir moltes, se n'ha de tenir 50, 60, com a mínim, per 20 preguntes. Aquesta seria la idea. Per la resta, apènden una mica el funcionament, que és bastant senzill, però també tenim el suport de la facturia, que és sempre i ens ajuda moltíssim. També crec que està molt bé per poder fer exàmens amb un dia determinat, una hora determinada, i que tu no siguis present. És a dir, aquells professors que, per algun motiu, no poden ser presents, doncs aquest tipus d'exàmens, ben fet, es poden fer a distància. I això crec que és una opció molt recomanable. Aquesta encara no la sé, perquè nosaltres encara no hem fet cap prova, o sigui que fem una enquestra en els estudiants sobre el curs, i tenim una enquestra, doncs ja de 7, 8 anys, des del primer any que estem fent el curs del FiU, tenim una enquestra en total d'unes 400, 500 respostes d'estudiants. Sobre això sí que podríem fer una... Crec que és una bona idea, el que dius, i potser sí que podríem enviar una enquestra en els estudiants sobre què els ha semblat, no només el curs, sinó aquest tipus d'exàmens. Perquè els estudiants, tinc que vull dir-ho, de fer un examen del FiU. Però si l'exàmen és adequat, correcte, els resultats senzill, no han de venir a fer... Crec que és molt diferent de fer-ho des de casa que no em pas tot el parafernal i de fer un examen dels altres. Jo animaria a tots els professors que s'apunteixin a l'Estic, que tinguin en compte que l'inici porta més feina, perquè s'ha d'anar creant aquestes bases de dades de preguntes, però que la feina que es fa és una feina més interessant, que no em pas haver d'estar posant notes a fer llistes, etcètera. És la feina molt més interessant i a mi m'agrada molt més. Resulta molt més divertida. I per últim, animar a tothom que vagi utilitzant l'Estic al no màxim que pugui, perquè a part de què és el futur, és molt més divertit. M'agrada molt més.