 Det offentlige bliver i fortsat stigende grad ledet at organisere som det private, der blandt en tale om, at det offentlige skal have klar strategier, klar mål og lever nogle målbare resultater. Spørgsmålet er om det overhovedet kan lade sig gøre. Vi har inviteret lektor Jesper Rosenberg Hansen fra Institut for Ökonomie og Institut for Statskunstskab, med altså i studiet i dag, til en snak om det. Og Jesper, hvordan adskiller offentlige organisationer sig fra de private, når vi skal tale om strategi? Der er jo helt klart en række forskel. Altså, de her forskel afhænger selvfølgelig også meget af, hvadfor en type af offentlige organisation er. Men der er grundlægge nogle klare forskel. Altså, hvor det mest litteratur om strategi, det handler egentlig om private organisationer. Og det handler om det her med at få den her vedvarende konkurrencemæssig fordel. Hvordan får virksomheden en vedvarende konkurrencemæssig fordel? Hvordan de som kan klare sin konkurrenter med? Så det handler rigtig meget om den vedvarende konkurrencemæssig fordel. Så handler det om konkurrence, og det handler om at skabe protofit for den enkelte virksomhed. Og det er jo egentlig grundlægge nogle ord, som er meget fjerne for det offentlige. Ja, fordi hvad gør sig gældende i det offentlige modsat profit, kan man sige i det private? Ja, altså hvor man kan sige, hvad de i det private handler om at skabe værdi for actionærende, og skabe profit for dem, og skabe noget værdi for kunderne. Så handler det i offentlige om, at vi skal leve op til et politisk system, og det har jo også borgerne og brugerne i samfundet. Der er rigtig mange flere interessenter, man skal tage hensyn til der. Så der er nogle særlige karakteristik af. Når der er så mange interessenter, giver det så overhovedet mening at tale om, hvad kan man sige strategi i det offentlige, som én samlede ting, eller bliver man nødt til at dele det op. Jeg er helt klart vigtig at være meget opmærksom på både, hvad er det for nogle typer af offentlige actioner, vi snakker om, og hvad er det for nogle typer af strategibærktøjer, vi har med at gøre. Fordi hvis vi først og frem ser på det her med, hvad det er, typer af offentlige actioner, så er der jo sket nogle kolosale ændringer i den offentlige sektor igennem de sidste 20-30 år. Der er hele den her strømling, som du selv nævner med New Public Management, den er jo kommet ind over, hvor der skete det her med, der er et stort, stort press for en effektivisering af den offentlige sektor, og der er et stort press for, at den skal lide den private sektor i højere grad. Men sker det alligevel, kan du komme med et eksempel? Det er jeg helt klart begyndt at ske, og jeg vil lave mig at sige, der er nogle typer offentlige actioner, hvor det lige pludselig begynder at give mening. Det er typer offentlige actioner, hvor man, hvis man har en høj grad administrative autonomi, hvis man har en høj grad performance-baseret budgetter, hvis man har en høj grad konkurrencelinende vildkorv, så giver det høj grad mening at begynde at bruge sådan noget strategisk positionering og prøve at placere sig. Fordi, at hvad hedder det, så har man en initiation, der i højere grad ligner den private sektor. Men der kan også stativæk være nogle ulemper ved det, fordi det her med hvis hver virksomhed begynder at fokusere mig på deres egne mål, og deres egne mål for de her offentlige actioner, og hver organisation de kæmper mod hinanden, så kan det her samarbejde på tværs af den offentlige sektor, som er en meget vigtig karakteristik, det kan begynde at blive mistet. I forhold til det med, at det private virksomhed også formål meget, der er skatet den her profite også til actionerende. Hvad kan man så tale om, at der er formålet ideofelig? Der er der en meget, meget kendt amerikansk professor, der hedder Mark Moore, der har det her begrebet om public value. Det handler om at skabe offentlige, fordi oversetelsen kan man altid diskutere, men det handler om det her public value-begrebet. Og der siger han, det handler egentlig grundlæggende om, at hvis vi skal arbejde med strategi i det offentlige, så skal vi tænke i, at vi skal både... Hvad er vores grundlæggende med de skabelser? Hvad er det vi egentlig skaber, fordi i den her offentlige organisation? Det skal lederen meget overvejde. Hvad er det for noget? Og det næste, det er, hvad er det egentlig? Hvem er det, der vil støtte det her? Hvem er det, der vil funde det her? Hvorfor er det de vel det? Hvorfor har den fået den her støtte? Og det sidste, det er, hvordan har den fået det organisert og exekveret ind i organisationen? Og jeg skal have fokus på et, den her værdi, to, det her med, hvad jeg hedder det. Hvem der er, hvem der kan sikre den her støtte og tre, hvordan får vi det gennemført inden funktion? Det er det helt grundlæggende handler om i strategi i Følge Hamm. Og det er jo egentlig en god måde at tænke på. Den er måske ikke sådan helt vildt praktik orienteret, men det er en god måde at reflektere over, hvad det egentlig offentlige offentlige kroner skal gøre i forhold til arbejde med værdi eller strategi i det offentlige. Er der andre ting, der skal være til stede for, at man kan arbejde med strategi i det offentlige? I det, vi har menet, er arbejdet med et koncept, hvor der har tre dimensioner. På det ene, det handler om offentlige funktioner. Har de administrative autonomi? Kan lederne beslutte de ting, de vil? Har de været et råderum? Fordi hvis de har et råderum, ører det sindsynet, for man kan bruge sådan en privat strategi, der det er meget baseret på, at man har autonomien til at træffe nogle beslutninger. Det er den ene kriterie. Det næste, det er det her med, er der performance-baseret budgetter. Afhænger det af, hvad for en aktivitet, vi har? Altså hvor store budgetterne, vi har? Fordi hvis budgetterne afhænger det, det vil også øge instrumentet og grunden til at begynde at bruge de her privat-baserende strategier. For det tredje og sidste, så handler det om det her med de her markedslinjende villkorg. Hvis man er under de her markedslinjende villkorg, det øger sindsynet for, at man det giver mening, at bruge de her privat strategier. Fordi hvis man er i konkurrence med andre offentlige funktioner, eller man er private, eller man er non-profit-organisationer, så bliver det lige pludselig mere meningsfullt at begynde at bruge de her teorier, der er baseret på at opnå en vedvarende konkurrencemæssig fordel, og hvad hedder det, og opnå profit. Altså ikke fordi, der er ikke noget profitbegrebet i det offentlige, men hvis man lige som har konkurrencebegrebet den, og man lige som har det at sikre mod, så kan det jo være, så kan de i højere grad anvendes. Kan du komme med et eksempel på en offentlige organisation, der har begyndt at arbejde med strategi? Ja, jeg vil ikke komme med et eksempel på, men jeg kan se, for eksempel gymnasier. De har traditionellet set ikke haft ret meget brug af sådan noget privat lignende strategi, men i og med, der har skete nogle store strukture, eller reformer ind på det område, så er de lige pludselig binde, hvad hedder det? Selleegne lige pludselig, det vil sige, de har øget deres autonomi, de har begyndt at få, hvad hedder, taximeter-finanseret budgetter, det vil sige, de har begyndt at få performance-lignende budgetter. På det tredje, så er de begyndt at være i en større grad i konkurrencemæssigitionen, fordi før i tiden var det helt klar, at det er baseret på fordelningen af dem, og det bliver i hvert fald på længere sikre, der er en formodning om. Det lyder jo altid meget positivt. Er der ikke nogle negative konsekvenser ved, og kan man sige, bringe den private måde og lave strategi på ind i offentlig organisation? Jo, det er der helt klart. Der er i hvert fald nogle ting, man skal være meget opmærksom på. For det første, så er det her med konkurrence, det gør jo i høj grad, at hver organisation kigger på deres egne interesser. Men en vigtig ting i den offentlig sektor, det er jo det her med, hvordan sikrer vi et samspil, hvor den sikrer vi et samspil mellem de forskellige offentlige organisationer? Og det kan helt klart være en risiko for, hvis man bruger nogle teoriere, der ikke har fokus på det, og sikrer det, at hvis de kun har fokusert på de mål, altså organisationen gør jo tit, de lever op til de mål, de nu bliver målet på, det er jo en stor risiko for i hvert fald. Så hvad hedder det? Det her med at fokusere den, på konkurrence, det kan også helt klart, det kan have nogle positive effekter på, man bliver måske mere effektiv. Problemet er, at hvis det giver nogen, der hedder konsekvenser i, man ikke er skru til at samarbejde og koordinere, og hvilke er nogle af de faktorer, som lederne selv i den offentlige sektor, siger noget af det allerstørste problem i den offentlige sektor, sikrer den her koordinering på tværs. Ture. Jasper, tak fordi du ville komme i dag, og hellere lykke med din fremtidige forskel. Selv tak, det var så lidt.