 Altra cop, benvolguts, benvolgudes. Rector Moreso, Rector Casals, Rector Amat, que ens segueixes per streaming des de Venècia, directora general d'universitats, presidenta del Consell Social de la Pompeu Fabra, autoritats i membres de la Comunitat Universitària, amics i amigues. Abans de començar el meu discurs, primer de tot, em veig amb el deure de fer menció els terribles esdeveniments que estan tenint lloc al Pròxim Orient i crec que val la pena dir-ho en aquest dia, com avui, de condemnar la pèrdua de milers de lliures d'aquesta última setmana i al llarg de tot el conflicte que ja fa més de 70 anys que ens arrossea. Des d'aquí, reivindico, reivindiquem les vies polítiques basades exclusivament en el diàleg i en la negociació, com les úniques vàlides per la resolució dels conflictes i institutom, persones i també institucions, a treballar per general les condicions que permetin aturar la confrontació bèl·lica, donar resposta a les seves conseqüències humanes i materials i promoure un escenari futur de pau. A més, abans també de començar el meu discurs, deixeu-me fer notar que en els darrers mesos es va acabar o s'estan realitzant la difusió d'uns missatges anònims que probablement alguns de vosaltres vau rebre, esteu rebent i heu tingut l'oportunitat de llegir. No vull entrar ni en el seu contingut ni en el top, tampoc ha de fer una hipòtesi sobre quines són les intencions dels qui van promoure aquests anònims, els que estan promovent, sé que fer-hi'sment també és donar els valors, però també crec que ignorar-los seria un error per per meva. Per tant, us demano que us plengueu la meva intervenció d'avui com una resposta oberta i transparent als anònims i els seus autors. Perquè vaig ser elegida com a rectora de la Universitat Pompeufabra amb un equip i un programa per al progrés de la nostra universitat. I això és el que volem dedicar-nos des del primer dia. Ara sí, ja començo el meu Parlament. El curs 2023-2024 ha de fer possible i ha de fer visible que com a Universitat fem un pas cap endavant. L'UPF que ha destacat des del seu primer dia, des del dia 0 pel seu esperit pioner i transformador, ha de demostrar que no es conforma i no es deixa guiar per inèrcies i per l'anafén. L'UPF, i em refereixo a tots els que l'han dirigida i a tots els treballadors de la Universitat, ha estat sempre conscient que havia de ser emprenadora i àgil, que ha de prendre alguns riscos avançant-se i posant en pràctiques idees, propostes, que altres universitats, tard o d'hora, acaben plantejant-se i adaptant també. Hem estat, doncs, una universitat que sabia llegir els reptes al present i actuar amb creativitat i resolució. I la realitat que tenim ara, en el dia d'avui davant nostre, de fet, és ben diferent que la que tenia l'UPF quan va començar la seva trajectòria fa més de tres dècades. La història crec que sempre ha sigut canvi. La diferència és que ara és molt accelerat, és totalment accelerat. És en quarencia, amb aquest esperit de resposta al reptes, que hem pensat l'acte d'avui. Amb el cartell innural que ens ha proposat la Cristina Bambant, ella, una veu femenina, un talent jove, que esquiposa imatge al curs que ens sentem amb el llenguatge de l'art, amb les dones que se surten del marc i el desborden per irrompre en el món. I també, o també amb la visió i lectura del món d'avui, que ens ha ofert l'Oriol Vinyals, que és una veu que es troba realment a l'abanguarda en investigació, en l'aprenentatge profun, a l'Odip Learning i a la intel·ligència artificial. Aquestes són dues mirades de present i de futur, que ens inspiren per fer aquest pas endavant, que ens toca fer. El curs passat ja vam començar a caminar, però és aquest 2023, 2024, que ha de començar a notar-se aquest pas que volem fer. I com ho farem? A mi m'agradaria que fossin, o quins són els eventsos que m'agradaria a mi, que fossin els de la comunitat OPF durant el curs que avui ensetarem o ensetem. Jo crec que essencialment són quatre. El primer, les persones, promoure l'estabilització i la renovació de les nostres plantilles. La generació fundadora després de 10 anys s'està jovilant i, a més, venim d'anys d'una precarització insostenible del personal d'ocent i investigador i del personal d'administració i serveis. Per si feu poc i ja s'ha comentat diverses vegades la poca representació i promoció de les dones en alguns àmbits del món universitari, és un fet que ja és socialment inadmisible. Per tant, l'estabilització i la renovació del PDeI i el PTAGAS és un imperatiu del nostre mandat. Això passarà per elaborar el nou règim de dedicació del personal d'ocent i investigador, desplegar el pla de xoc de la Generalitat i convocar places del actor per l'estabilització de persones que ens han acompanyat durant anys. Aquest curs acabarem convocant unes 30 places. També es finalitzaran els processos d'estabilització del PDeI tal com heu vist a la memòria. Iniciarem la consolidació dels funcionaris de carrera i laborals i es crearà una borsa de PDeI funcionari interi de la Pompeu Fabra. En resum, volem garantir l'estabilitat i incentivar la implicació i el compromís. Passarà també aquest primer eix a reforçar l'atracció del nou talent i retenir el que ja tenim. Ho farem consolidant el programa Tenors Track, promovent programes com els Icrea, el Serra Hunter, el Ramón i Cajal o facilitant els envistegadors que puguin accedir aquelles retribucions adicionals que contempla l'alosso. Finalment, passa per tecnificar el personal i contractar nous perfils professionals que responguin a les noves necessitats que tenim. Totes aquestes són mesures molt concretes per promoure l'estabilització i la renovació de les plantilles. Venim, com dic, d'anys a limitacions, unes limitacions a la taxa de reposició que recebem des del 2008, però també crec que tenim marge de maniobra i fer-ho amb un equip més igualitari i implicat, un equip que senti l'UPF com a projecte propi i engrescador. El segon pas endavant que voldria que es fes visible al curs 2023-2024 és reforçar la nostra comunitat, una comunitat que és plural i és complexa. Com quan se vol col·lectiu numerós i divers, els que formem part de l'UPF a vegades tenim diferències en focament i necessitats i interessos contraposats. Per tant, penso que si consolidem una estructura estable del personal universitari però no anem més enllà i no tenim en compte aquest personal, ni tampoc els estudiants, a l'hora de decidir fer rancar noves iniciatives, el resultat no serà una comunitat cohesionada i implicada que treballi de forma cooperativa i transversal, sinó que seria una altra cosa més grisa i fracassada. Per tant, com reforçarem la nostra comunitat? Com volem que es discuteixi? Com volem que hi hagi vida? En primer lloc, hem de començar o hem començat per dialogar, escoltar, entendre les diferents mirades i fer propostes des de la comprensió, l'empatia i la cooperació amb la idea d'assumar que a l'escoltar les diferents veus, també les més joves i la dels alumnis i treballar plegades. Tinc programades, varias reunions amb diferents associacions d'estudiants i a l'hora fa mesos que hem endagat un treball de diàleg intens, periódic i permanent amb els departaments i les facultats. L'objectiu és submergir-nos en les diferents problemàtiques i realitats i, sobretot, trobar solucions i construir propostes anant tots a una. Alguns resultats es comencen a veure com, per exemple, la intensificació del suport, els estudiants a doctorat i postdocs, que això és fruit d'escoltar i d'actuar davant d'una necessitat que era històrica. Però apuntarà una comunitat qüestionada, més enllà del diàleg, també passa per gestionar en farmèsia i rigor les incidències. No de fugir els problemes, sinó abordar-los en claredat i quan calgui contundència. No m'hi estendré, però, com sabeu, al curs passat vam revisar els protocols de setjament i a Vos de Poder de l'OPF i vam crear un grup que necessitava a l'assassolament d'experts externs. Ara toca definir millores i actuacions concretes per garantir, per exemple, processos de formació, de prevenció i d'instrucció eficaços i que protegeixin les víctimes i també per difondre bé els canals de denúncia i amb això ja hem posat fil a la ulla. Volem, en resum, treballar en positiu, de formes resultatives i col·laborativa i posant sempre el davant les persones i els valors de la febre. Ja sabeu que aquest curs ja s'ha dit també en elaborar uns nous estats de l'OPF. Serà una autèntica prova de foc per demostrar que es poden i s'han de fer les coses bé i a tracop escoltant totes les mirades de la universitat. Passo al tercer punt. En aquest nou curs he pogut apuntalar l'enfocament transformador que sempre ens ha caracteritzat. Ja ho he dit al principi. Sempre hem estat pioners i hem esdevingut model de moltes coses dins el sistema. Volem continuar fent-ho de la mateixa manera que s'ha fet fins ara i per això dic que és molt important entendre i aplicar la transversalitat de la nostra potència transformadora. La transformació comença en el compromís individual i col·lectiu amb la societat en què vivim. Els nostres avanços neixen fora dels morts de la Pompeu en un món que ens dicta i que ens està dictant reptes i noves necessitats i nosaltres els escoltem i ho hem de fer de forma compromesa conscient del paper que juga una universitat pública. Però la transformació segueix en aplicar aquest esperit de compromís en el cor de la nostra missió que és el coneixement. En consolidar la innovació d'océs amb el desplegament contextualitzat i revisat de l'advolució o en idear noves programacions que aparen atenció als canvis generacionals i a les necessitats dels joves així com la formació al llarg de la vida en forma de microcredencials. A vegades la transformació és simplement activant nous punts de vista. Ho hem fet darrerament reformulant el valor i la projecció de recerca en ciències socials i humanitats. No ha estat fortuita l'obtenció de vegades i exercis en aquestes disciplines que desmanteixen la idea rònia que els principals ajuts europeus o de fundacions estan predisposats a les ciències experimentals, les enginyeries o l'economia. Això és un bon exemple de canvi de mirada. I finalment transformació implica també les estructures i organització. Com tot el que tenim en marxa en l'entic mercat del peix, el projecte científic, de governança i finançament que l'acompanya. En definitiva, transformar és passar de les idees els fets i tinc clar que aquest pors toca donar embransida i ordenar el projecte abanestar planetari i tot el complex de coneixement i innovació de l'entic mercat del peix. Hem estat pioners i hem llançat un model que és molt prometador. I ara cal materialitzar-lo. Per això m'hi hem picat personalment. He creat un grup reduït de treball i he encarregat un dels nostres millors recercadors dels molts que tenim, el professor Alfonso Martinetàries, que participi en la definició del projecte científic. És obvi, però que la innovació i la transformació amb segell pumpeu no s'acaba aquí. En paral·lel segur que se'ns obren nous desafiaments plenament. Estic parlant, per exemple, de l'impacte de l'intel·ligència artificial que ha estat filconductor d'aquest acte d'ignoguració de curs. Avui crec que gràcies a l'Oriol Vinyals haurem pogut posar o algun pogut treure moltes idees al respecte. Jo n'he pres notes d'elles i crec que hem de continuar reflexionant i utilitzant aquesta eina, que s'ha de posar en contacte d'una altra manera. Finalment, el quart punt. El curs 2023-2024 ha de ser un curs de veritable canvi en la intensificació de la recerca i el reforç del seu impacte social. Em refereixo a un canvi profund i cultural que sigui permeable en tots els àmbits tangibles i intangibles de la Universitat. La investigació, la transferència de coneixement són missió ineludible de les universitats i crec que la nostra aposta en aquest punt és molt genuïna i està definida. Molts dels projectes i activitats que s'han fet o tenim entre mans, els coneixeu prou, han sortit a la memòria i porten molt temps engegats, com pot ser l'OPF a Inovalora, la promoció de doctores industrials, les càtedres, el projecte en residència i l'estival clínica, jurídica, etc. Estem desenvolupant moltes accions, però totes elles tenen una sèrie de denominades comuns que ens donen coherència i cohesiona la nostra política científica i de transferència de coneixement. En primer lloc tenen en comú el punt de partida. Aquest canvi cultural que deia on recerca i transferència s'entenen de manera transversal i transdisciplinària i ultrapassa en les cotilles on han estat sempre encasallades i de fet retroalimenten també amb la docència. Aquí és clau el paper de la comunicació i la visibilització de la bona feina recercadora que estem fent i de la seva valorització que estem fent repeteixo en tots els àmbits. Un altre denominador comú és la importància que volem donar a la captació de fons i a l'aliança amb agents socials i a empreses i entitats. Això és especialment rellevant en el context actual on sembla que està lluny l'increment de pressupostos de manera significativa en l'àmbit universitari. Si volem mantenir la qualitat i seguir obrir camí amb la nostra tasca universitària haurem de ser encara més imaginatius dels que hem estat fent fins ara i fer passes endavant en aquest sentit. Senyora Victòria a Girona, ser de comptem amb el seu suport i amb el de la conselleria i amb consta que s'estan fent esforços en aquesta direcció. Per això li dono les gràcies i reitero avui en públic el meu oferiment i el de l'OPF a treballar conjuntament per augmentar el finançament públic de les universitats i per facilitar que l'OPF pugui trobar recursos allà on sorgeixin les oportunitats. També, estic acabant, la internacionalització és un eix comú de la nostra manera d'entendre la recerca, la transferència i els nostres estudis. En els darrers temps estem donant a terme una intensa activitat fora de l'àmbit català i espanyol però quan parlo d'internacionalització no em refereixo només a fer networking i aliances amb altres actors de fora que n'és una part essencial i molt important sinó que també em refereixo a la realitat de l'OPF i la realitat de Catalunya la nostra llengua, la nostra cultura i la nostra recerca. La nostra presència al Parlament Europeu per la inauguració d'aquest curs acadèmic i la signature de l'Aliança Autòpia va fer una recerca de la recerca i la recerca de la recerca. La recerca de la recerca i la recerca de la recerca i la recerca de la recerca i la recerca de la recerca i la recerca de l'Aliança Autòpia va fer que es parlés en català a la Càmbra de Brussel·les això també és internacionalització i es manté un denominador comú que cohesiona la nostra política científica de transferència i de fet de tota la nostra activitat universitària. Tenim com objectiu definir indicadors i retracomptes no volem anar cegues volem saber si acomplim els objectius marcats i això només ho podem fer incorporant l'anàl·lítica de dades a la presa de decisions i definint aquells indicadors rellevants pels nostres objectius. Ja hem començat a treballar per exemple la elaboració d'una proposta d'indicadors de qualitat de recerca i de la mateixa manera que ja està amb els mèrits docents o els de recerca volem estudiar la possibilitat de valorar com a mèrits les accions de transferència que està fent ja en aquest moment el personal investigador amb l'ajuda de tot el PTGAS. M'aturo aquí. Com sabeu, amb l'equip de govern hem definit quins objectius principals pel nostre mandat 64 retes estratègics i més de 250 accions concretes que hem de desplegar. Avui tan sols us he descrit els quatre eixos clau amb els que volem anar endavant i que marcaran la línia d'aquest curs 2023-2024. Les persones, la consolidació de la comunitat, la transformació i la innovació i finalment la consolidació de la cultura científica i de transferència. Fa uns dies a proposta d'un professor de la casa llegia sobre la vida d'Anàdia Bolanger, una dona admirable que com a compositora intèrpret, pedagoga a l'orchestre, s'havia abordat totes les cares del seu món que era el de la música i pensava que la seva feina no dista tant de la que fem, jo i el meu equip. Ens toca pensar i dir a coses noves en creativitat i imaginació però també ens toca interpretar peces composades pels altres i fer-les nostres, adaptant-les a la nostra mirada i als nostres temps. Hem de dialogar també i transmetre la nostra mirada fent pedagogia, escoltant i aprenent a l'hora. I naturalment hem de dirigir un conjunt tan ric i heterogènic com més el d'una universitat per anar atenció a totes les famílies d'instruments que treballen prèviament plegats les partitures per entendre la estructura, el ritme i els tempos, i després executar-les. L'Anàdia a les seves classes i els consells que dirigia feia dues coses per una banda era ferma demanava rigor i implicació i per l'altra era extremadament sensible donava les eines perquè cadascun dels seus alumnes fes aflorar la seva personalitat pròpia i l'amor per la música. El curs passat vam afinar els instruments i vam començar a sonar les primeres notes. La feina feta fins ara i la que ens hem compromès a fer tots vosaltres haureu de valorar valorar-ho obertament i amb crítiques sòlides i constructives quan calguin. Estic segura que el resultat no pot ser altra que una melodia que soni bé i que la podem interpretar plegats. Esperem que ens vulgueu acompanyar en aquest projecte. Moltes gràcies i declaro inaugurat el curs acadèmic 2023-2024.