 Så, mina vänner, välkomna tillbaka, ska ni vara. Hoppas att ni har fått lite kaffe och någon kaka. Nu ska vi fortsätta prata om det här med ledarskap. Ni ska få träffa två personer som ni har både sett och hört många gånger förut och som har ägnat sig åt att utöva ledarskap hela sina liv, hölla på att säga. Ja, det tar inte i. Privem i här har jag välkommen, Kristina Jutterström. Tack så mycket. Välkomna. Kristina, du har varit vd för... Jag ser bara varning. Det här hände förra halkan. Jag tittar vad enda steg jag tog hit idag. Du har varit vd för SVT. Du har också varit chefredaktör för Dagens Nyheter och Expressen. Mycket lång ledarkarriär i mediebranschen. Och Ekot faktiskt. Ja, sen. Vi ska prata lite grann om ditt ledarskap och hur du ser på det här med att bottna i sig själv som ledare som vi redan har varit inne på. Jag tänkte att vi ska börja med att du ändå får ge din reflektion över den här paradoxen som vi pratade om här innan, som Nils lyfte upp att det inte alltid räcker att fatta beslut, utan att det kanske är bättre förhandlingen att det inte fattar några beslut. Har du klurat på det under din ledarskaps tid? Det har jag nog, även om man klurar alltid lite till när man får en teoretiker som berättar om den teorien. Men jag har aldrig tänkt på det här sättet riktigt kring det. Först så är det ju väldigt nyttigt det här när man får lov att tänka till en gång till som jag gissar att alla jorden är ni lyssnade på honom. Det är nog så att man måste ha en kombination, tror jag, av att självklart måste du fatta beslut ibland, annars funkar det inte en organisation. Men du kanske inte måste fatta beslut om allting utan handla. Så att det blev min lite enkla slutsats. Men jag tror jag kommer gå och klura på det här och jag kommer att tänka, vad har jag varit i för situationer där jag kanske fick någonting att hända utan beslut? Jag tror jag kommer gå och klura lite också om det är några saker som jag inte ska fatta beslut om framöver. Då är det ganska bra att börja med det här och tänka, har jag någon tidigare erfarenhet har jag gjort där, utan jag har riktigt vetat om det? När det händer massor sen efteråt. Det här med ledarskap handlar ju också för dig och för alla ledare mycket om mod. Vad, hur ser du på mod i ledarskapstappningen? Jag har ju funderat mycket över detta med vad är mod när man ska vara chef och ledare. Jag kan väl säga att man har gjort många ledarskapstest och i ett av de här så fick jag bedömningen att jag var en drivkraft med drag av människor vän. Draga av människor vän. Hur känner man när man får en sådan dom? Jag har tänkt, sen dess, där var på DN tidigare så måste det ha varit 80-tal eller möjligen början på 90-tal. Det lever i mig fortfarande. Det kan vara svaret. Modet att ha beslut, det ligger ju hemma att vara drivkraft och det vet jag att jag har. Jag har gått in med lust i mina jobb och jag har vetat ganska bra vad jag i stort ville nå med mitt ledarskap och chefskapet. Det är ju liksom en enda modet att fatta beslut. Det har jag inte saknat. Men modet, om man talar om mod, har två sidor. Den andra är ju modet att lyssna. Det var ju någon som sa just det här att unga människor som går in och söker jobb frågar efter hur kan jag påverka. Där ligger ju mycket av det här modet att vilja våga lyssna. För mig kan jag säga så handlade det ganska länge om att våga lyssna. Jag kom in i mediebranschen där fanns inte ledareutbildning på kartan. Framtida så att jag själv gjorde ett mentorskapsprojekt för kvinnor på DN och då var det 1993 tror jag och jag började 77 som chef. Och det där gjorde att jag var ganska rädd här att någon skulle störa ritningen fram mot målet. För du understämt det för vad du ville ha. Ja, jag visste vad som behövdes göra på ECO då och på DN. Och det där gjorde att jag stöttade också på mycket motstånd. Att sitta i en ledningskruft dessutom en liten sådan som man uttar DN som exempel i början. Och så tänker jag ut det här ska vi göra och sen går jag ut till avdelningen eller natten och så här ska vi göra nu. Det blev ju bara jag kan ju säga att i min bransch så fick man det var protestlister som satt på väggen utanför mitt rum på centralredaktionen när jag kom på morgonen. Men det där ledde ju så småningom ändå till egentligen riktigt bra i och med 90-talskrisen som blev väldigt tuff för DN. Att jag ändå kände att jag har en väldigt nytta om jag vågar lyssna på kritikerna inte minst så blir det bättre. Är det där ett slags, man hör tycker jag många ledare som berättar om att den delen av modet kommer efteråt. Är det liksom en mognadsfråg? Man går in som ungledare och så har man saker att inklart för att köra sig på och sen kommer man på att det är bättre om man lyssnar också. Jag vet inte om det jag sa. Nu sitter jag här ett antal av er som är väldigt mycket yngre än vad jag är. För min del får jag säga att det var klart en mognadsfråga. Det här som Anna talar om att bygga på botten är ju det där en del av. Men det tog till för mig. Det är inget veckan. Men jag brukar säga att hade jag fått lite ledarskapsutbildning och inte minst lära mig lite beteende vetenskap och så det hade varit jag blev så småningom en rätt bra ledare och kan säga idag det är också ett härligt så att man vågar säga det. Men det tog väldigt lång tid för det var bara genom try and error kan säga. Vad är det för misstag som du minns som du har lärt dig mest på? Jag kan fortsätta med det exemplet på det när vi skulle göra om bara sidorna och ha notiser som det stod ju U för utrikes och P för politik som natten totalt gick av det där och det kommer att förstöra sidorna och så vidare och så vidare. Journalister, ja journalister är inte lättare verbala och så vidare. Men det några sådana projekt gjorde jag att jag insåg att jag skulle ha natus en eller två åtminstone ifrån natten som var med i projektet och inte sitta där med ledningsmänniskorna även om en och annan hade jobbat på natten där förut och då, det är två grejer tycker jag om man vinner med det, dels så får man ju bra idéer som de som sedan ska göra det och det blir ofta bättre än vad man själv har tänkt och sen får man ambassadörer ut när det gäller sedan att genomföra. Jag tycker också att det är viktigt att man kan ha någonting om det är området man leder. Det finns ju en diskussion där om man skulle kunna ha ledarskap som yrke men inte vara expert och så där. Men du tycker att det är viktigt att man har lite koll på verksamheten? Ja, jag tror det för att få ha tillit ifrån medarbetare så tror jag att det är det är nog min övertygelse idag det är en nödvändighet. Jag kan ju säga att när jag gick in det, och det var en väldigt tuff period för då skulle hela förvandlingen från analog till digital teknik genomföras alla fick lov att lära sig nya arbetssätt, yrken försvann folk sades upp för första gången och det där och andra sidan så fick man en web man fick SVT Play man fick bankkanalen och kunskapskanalen, men det såg inte medarbetarna men vi genomförde det där och skulle göra det på ett systerföretag där det då var en vd kollega som aldrig hade varit i branschen så funkar inte det och det slutade dem är att den personen lämnade och det är bara ett av många exempel som har fått med ändå att känna med rätt övertygare om att kan du hyfsat den bransch du går in i så funkar det bättre. Kan du inte kunna det här med att lyfta blicken och ha lite ledarskapskunskap Första egentligen tycker jag om du ska gå in och ta ett ledargob och vad det är svårt att inte kunna greja med högre handen det tycker jag, jag brukar kalla det för lusten alltså gå aldrig in ta aldrig ett nytt ledarschefsjobb om du inte känner lusten sen kan man känna lust varje dag det är någonting också det här som vi talar om att det ska finnas in i dig lusten och sen har du modet och sen är det väldigt viktigt att för att du inte ska snöa in lyftblicken och den som pratade om nu det här att kanske gå på en teat och titta på en serie läsa böcker det där har jag gjort jag ärligt talat om till jag som ledarskapsbok det kanske man ska skämmas för men för en av mina, jag har jobbat så mycket och jobbar som mentor och en av mina adepter han är nu inne på sin andra ledarskapsbok som han skriver han är mediebranschen och det tror jag dom enda två som du har läst men jag har läst mycket annat jag har gått mycket på teater och det har jag köpt och tittat på konst kovrat dig på andra sätt men vad som skickade hem dig då när man hamnade i den här att man skulle behöva gå på teater vad har du haft för rådgivare i ditt ledarskap, mentorer kanske ja, jag har inte haft ja, Jan Wallander var styrelseordförande på det när jag började och han var en väldigt god son mycket god, vi hade oerhört stark fack bland annat och han lyckades på något sätt få mig så småningom ändå känna att om en facket liksom har sin roll och dom är för jäklig alltså men du har styrelsen som uppdrag och så vidare och sen har jag haft det annars företrädare, Barv och Dahlbom Hall när det var som tuffast då DN då i 90-talskrisen och därför ser jag en sak hon gav många konkreta råd och ett råd hon gav till mig var du, jag tycker att du ska välja ut sex till åtta medarbetare hälften som du tror gillar dig hälften som har svårt för dig och så ska du sätta den med vara en av dom i två timmar och prata ditt ledarskap aldrig var mitt första svar aldrig, inte klok men så småningom gjorde jag det där missande mig tror jag med 4-5 och det var, det funkade så bra, alltså människorna kände att de hade fått ett uppdrag utav chefen och de hade tänkt konstruktivt nästan rakt igenom var det dom som du trodde inte gillade dig så mycket som du lärde det mesta av eller ja, tog bland annat fackordföranden okej, det var ju klokt det var modigt det tycker jag det måste man säga men han hade också uppfattat det så där som någon slags hedersuppdrag och var inte alls den gamla fackordföranden bra, kan du komma med du har ju varit inne på några av det har ju stormat ganska mycket på olika arbetsplatser där du har varit, hur har du hanterat det? vi pratade om botten tunga ledare här som ändå känner att det här är ändå rätt väg att gå, jag gissar att du har tvekat och tvivlat mycket absolut, vaknad mellan 3-4 på morgonen och försökte lösa problemen så småningom lärt man att det gör man inte utan istället ta en tjock roman liggande vid sängen och så läsa tio sidor och försöka gå in i det istället eller i den istället det är väl också så att med åren så gick det där lättare att också kunna se det här som också är väldigt viktigt som jag inte tänkte i början att när man är medarbetare ser man på förändringar på ett helt annat sätt än när man är ledare och ledningsgrupp och försöka att sätta sig in i den andra sidan sätt att se på förändringsuppdragen en sak som jag bland såna punkter som jag brukar köra som ingen har nämnt här som jag får och det jag kallar det för värna att värna de i organisationer som gör basjordet som kanske inte är mer förändringsgrupperna och förändringsprojekten men som om inte de får lite plus det är ju det här med beröm och det behövs otroligt lite uppskattning för vad de gör så kan du där hittar du ofta om du inte sköt den där delen den informella ledaren som ställer till problem så det gäller att se dem som också ägnar sig åt basverksamheten det missade jag på expressen eller vi i den ledningsgruppen det var inte mitt mest lyckade ledningsprojekt och det lämnade jag efter ett och ett halvt år och det är också en grej att göra känner man det här man har gått in i ett jobb och när det här är inte min kaputia så jag klarar inte det här då ska man säga upp sig det gjorde jag och då när jag kom hem den kvällen så sträckte jag händerna uppe jag är fri ja det ska man också våga göra avsluta innan man är färdig du avslutningsvis Kristina om du ska ge jätten massa tankar och tips här men om du ska ge ditt bästa ledarskapstips för att få medarbeten av organisationen till konkret handling vad är det? det är ju inte då idag förr så har man alltid man måste förankra sina beslut det är istället jag tycker man värbet involvera alltså involvera människor och i synnerhet när du har en yngre medarbetarskara ha med dem från starten och inte när beslutet är först när besluten är fattade och sen höj blicken och våga se upp dig Kristina du återkommer alldeles strax i diskussionen också, stort tack så länge Kristina Jutterström