 Jóraját kívánunk, üdvözlök mindenkinek sárosi pétáról. Jókatassz a tessállis autszavadságók és drogpolitikai programvezetője illetve ártam csokkentők egyesületének a titkára, és ez a mai rendezvényt azt a kávitószerügyi civil koordinációs testület keretében szerveztük meg. A fővárosi drogpolitik a címmel ugyanis úgy éreztük, hogy nagyon nagy szükség lenne jobb koordinációra a főváros drogpolitikai válaszai tekintetében. Összörgyen az én előadásommal kezdeni, amia egy kicsitekinte is tad arra, hogy nemzetközi szinten, milyen gyakorlatok, jó gyakorlatok vannak, nagyvárosi politikákra, drogpolitikákra. Abban a szerencsés helyezetben vagyunk, hogy az Európai Drogonitorozintézet, az EMCD-déje kiadott egy elentést idén a városi drogpolitikákról, drogpolitika és városa Európában címmel. Ez egy előre jól van, még csak Angolul van meg. Fokuszpont majd lehet, hogy lefordítja nekünk Magyarra, ahogy cokta. És hát ez egy elég jó összefoglalástat az Európai Városi politikákról, főleg a fővárosokra fokuszáva. Beszámolva nyílt drogszénákról, rekreációs drogszénákról, városi drogpolitikákról, drogstatégiákról, és arról, hogy az egyes városokban milyen drogkoordinációs meonizmusok vannak illetve, milyen költségvetést szánnak az egyes városok a drogkérdésre. A nagyvárosi drogpolitikákban jelenleg az egyik alapvetés az az, hogy megpróbálják úgy, legalábbis a korszerű nagyvárosi politikágon megpróbálják a kockázati környezetekre helyezni a hangsújt. Ez azt jelenti, hogy elsősorban az egyéni felelőség hangsúlyozásabb felől egyre inkább a közösségi felelőségre és a környezetik kockázatokra kerül a hangsúly. Tim Roths vezette be a kockázati környezetfogalmát. Az egyénnek a kockázat vállaló magatartását ugyanis nagyban meghatározza az a környezet, amiben ő él. Ennek a gyakorlatilag ennek az korszerű megközelítésnek volt az egyik megnyilvánulás, az ott-tavai egészségügyi karta is, amely öt alapelvet fogalmazott meg az egészségfejlesztéssel kapcsolatban. Illetve 2010-ben a WHO az egészségügyi világszervezet kiadott 5 cselekvési javaslatot a biztonságos és egészséges városok érdekében. Ez az öt javaslat az első, az egészséges viselkedés és a biztonságpromociój a várostervezés útján, második a városi élet feltételek javítása, 3. a részvételik ormányzás elősegítési a városban, tehát hogy nyilvánosság, civileg a szakértők bevonásával, szülesenek döntések, tudományos bizonyítékok, megfogadásával, befogadó városok ki alakítása, hogy a hátrányos helyzetügy csoportok számára hozzáférhető közszolgáltatásokat kell ki alakítani egy városnak, olyan speciális szolgáltatásokat kell ki alakítani, ami a hátrányos helyzetügy csoportokat, ugye akár mondjuk bizonyos korcsoportokat, bizonyos nemek, illetve szexuális orientációs szerint csoportokat megközelíteni. És hát az ötödik az az, hogy városok a telenállóval kell tenni vészájzetek katastrófák esetére, itt nem csak mondjuk egy földrengése kell gondolni, hanem például a hepatitis hívjárványra is, tehát hogy például a epidemiológiai járványügyi adatokat folyamatosan monitorozni a kell egy városnak, és nagyon gyorsan reagálnia is tudnia kell egy városnak arra, hogyha például a járványügyi elézet romlik. Ezek alapelvszinten, legmagasabb szinten a WHO-ban meglättek fogalmazva. Ugye veszélyetem erről a teamroads-féle kockázati model elméletéről, ezt most nem akarom nagyon részletesen bemutatni, de minden esetre van négy különböző szintje, a fizikai, a sociális, a gazdasági jogi politikai, és van makró és mikró szintjai és a kockázati környezeteknek. Például mikrokörnyezetre, például a drogfogyasztási helyszínek jellemzőek, tehát hogy például mondjuk egy shooting gallery egy elhagyatott tépületnek a illegális belövő szobálya, az egy mikrokörnyezet, ami bizony nagyon erősen befolyásolja azt, hogy milyen módon fogják a drogfogyasztók használni, azt az adott sert, hogy ha mondjuk egy elhagyatott belövő szobában, akkor az teljesen más mikrokörnyezetet teremt. A Európában a nagyvárosi drogpolitikák gyakorlatilag, az 1980-iek végétől kezdte ki azán kiforran, ilyekkor ugyanis olyan új kihívások jelentkeztek, a nagyvárosok terén, amelyek korábban tömegesen nem jelentkeztek, ilyen volt a hív a hepatitiszti céljárványoknak a megjelenése, tuladagolásos halálesetek növekedése, illetve a drogszemét, amivel egyre inkább szembesülnél kellett a nagyvárosi sok lakóina, és ezek a problémák vezettek oda, hogy a nagyvárosok egyre inkább strategi módon kezdte gondolkodni a drogpolitikáról, ekkor kezdte kell születni az első nagyvárosi drogstrategiák. Ezek kezdettben három pillére alapultak, megelőzés, kezelés és kínálatcsökkentés az vagy rendészet pilléreken. Majd aztán, amikor a hív és hepatitiszti céljárvány egyre inkább előre tört, akkor ezeket a három pilléreért kielégészítette egy negyedik pillére is az ártalom csokkentés pillére, ami akarlatilag minden olyan beavatkozást magába foglal, amely a droghasználatnak az ártalmai csokkentét akár tuladagolásokról, akár fertőzésekról van szó. Az egyik legismertebb példa a 9-es évek elején az Svájszban cüriknek a példája volt, ahol több ezer intrajénás szárasználó nyílt a nutcai szinten fogyasztott a heroint. És hát 92-ben cürikben egy érdekes kísérletet hajtottak végre, az intrajénás szárasználó számára létre oztak egy zónát, egy tűparkot úgy van, ahol az intrajénás szárasználók a rendőrség az aklatása mentesen fogyasztatták a szert. Ez a kísérlet katastrófába torkolott, ugyanis hát nem volt semmiféle igazélyelgészségügyi, szocsiais ellátásabb ezeknek a szárasználóknak, gyakorlatilag a mafia rátette a kezéterre a tűparkra, és egészen magasson őt tuladagolásos halálesetek és fertőzések száma, ezért a tűparkot bezárták. És aztán ezután jöttek rá arra a városvezetője, hiába oszlatják ugyanakkor fel ezeket a nyill-drogfogyasztói szénákat, ahogy ezeket megszüntetnék, ezek folyamatosan csak áthelyeződnek a városnak egy másik részére, és ahogy áthelyeződnek ezeket meg kell állítani. És ezért szükség lett egy városi szintű drogstatégiának a kialakítására, ami négy pilléren alapult, és cürrikben ekkor volt kezdték bevezetni a tűcsereprogramokat és az ellenőrzött fogyasztói szobákat. Ennek a kiseilletnek viszont már nagyon pozitív eredményel illettek, Svájcban sikerült visszaszorítani a heroínfogyasztásnak a zártalmait, illetve most már gyakorlatilag a heroínfogyasztás is elég erősen visszaszorült Svájcban. Ez egy másik ismert első példa volt Frankfurt, ahol a Café Fix 388 az első egyik első tűcsere volt, ami megnélt Európában. És hát Európán kívül is vannak példák erre a négy pilléres drogstatégial bevezetésére, mint például Vancouver, ahol szintén a nagy problémát okoz a nyílt drogfogyasztói széna kialkulása. Vancouverben 2000 évek elején a világon a leggyorsabban növekedő hívjárvány volt, és a legtöbb túladagolásos halálását itt volt a világon. Ezzel a négy pilléres drogstatégiával sikerült megállítani, és ma már sikerült visszafordítani a járványt megállítani. Az EMCDD-jének a jelentése elfoglalkozik azzal, hogy mit nevezünk nyílt drogszcénának egy városban. A definíció az az, hogy minden olyan szituáció, hogy helyzet, amelyben a polgárok nyilvánosan szembesülnek a drogfogyasztással és a drogterjeztésével. Egy akorlatilag, ahol utcai drogfogyasztási jelenetekbe botlanak a polgárok, vagy ahol dealersekkel találkozhatnak az utcán, az már nyílt drogfogyasztói szénának minősül. A drogfogyasztó és nyílt drogfogyasztói szénának van több formálja ugye, hogy fajtálja, van a sort és a koncentrált, a sort az, amikor több kisebb helyszínem van a városban drogfogyasztó és széna, míg a koncentrált az, amikor át a egyterületen koncentrállódnak az intravényes szállrasználók. És az előbb említettem, hogy a nyílt drogfogyasztói szénák nagyon gyökkran áthelyeződnek, ez is jelenző. Tehát, hogy ezek többnyire nem különössébben stabil helyszínek, hanem különféle okoknál fogva rendőrségi beavatkozások, s a többé ezeken gyakran áthelyeződnek a város különféle részeire, ezt szokták nevezni léggönbefektusnak. Tehát, hogy olyan, mint egy léggön az ember az egyik oldalát benyomja, akkor a másik oldalaki fog tőlemkedni. Tehát, hogy alapvetően, alapvetően itt áthelyező, hogy legtöbbször áthelyezésről van szó, és nem pedig megszűnésről. Hát a térképp nem tudsa, hogy olyan jól leccik. Mindenesetre a ZMCDD az 8 városból jelentett nyílt drogszcénet, és hát az ő jelentésük szerint Budapest az nem tartozik ezek közé, a városok közé. Én mondjuk az gondolom, hogy lehet, hogy ez még egy korábbi adatokat használt a ZMCDD, és én azt gondolom, hogy amilyen Magdolnan egyet környékén van az nyílt drogfogyasztói szénának minősül. A városi drogstatégiák azok sokféleik lehetnek európában. Például azt szerint is, hogy mi a fókuszuk. Tehát, hogy például csak az illegális szereket foglalja, vagy a dohányzást is. Például a Svéd-Svéd-Stokhon városnak a drogstatégiája az alkohol, dohányzás és kábitó szereket foglalkozik. Ezzel szemben vannak olyan városok, a kizárólag az illegális szereket, vagy olyan is van, ahol csak drog és alkohol le foglalkoznak ezek a drogstatégiák. Aztán ugye vannak különféle pillére, szerint épülnek fal a legtöbb európai drogstatégiája az négy pilléres. Tehát az Ártamcsoként is beletartozik. Vannak olyan városok is, ahol egy ilyen nagyobb általánosabb egészségfejlesztő strategia részeként szerepel, csak a drogfogyasztás vagy a drogjelenség, vagy éppen mondjuk egy bűn megelőzési strategia részeként szerepel, csak tehát nincseni speciális drogstatégiája a városnak. Életleg vannak olyan városok, ahol többfére drogstatéga is van, tehát például Amsterdamban vagy Brüsselben speciális strategiát fogadtak el a nyílt, egyes nyílt fogyasztói színáknak a felszámolására vagy menedzselésére. Az EMCD-dés szerint ezeknek a drogstatégiáknak a közös jelenzője az, hogy multidisziplinális megközelítést alkalmaznak, tehát többféle szakmai rájnak a szereplői begonásával készülnek ezek a strategiák, és ez az egyik alap eleműk, ugyanis ez az egyik lényeg a drogstatégiáknak, hogy közös cserekvésre késztesse a különféle szereplőket koordinált módon. Azt is megégyző, ugyanakkor ez az EMCD-i jelentés, hogy az evoluáció a monitorozás az kevésbé jellemző a városokra, mint ami egyébként az országos szintre. Most már a országos szinten talán jobban kell szterjedni az evoluációnak a kultúrája, a városok szintjén ez még kevésbé, a tehát az inkább deklaratívabb strategi dokumentumok vannak, amik a gyakorlatban való evoluációjával elég ritkán találkozunk. Aztán ugye itt van egy olyan szinten nem túl jól látszik legább is innen az én nézőpontomból, hogy az egyes városokban milyen drogstatégiák vannak, hogy erre beszélt, amit azt lehet látni, hogy majdnem minden városban van valami félre városi szintűs strategiai dokumentum, amibenek a drog probléma kezelése a része. Például a kevéslen városban, ahol nincsen ilyen városi, fővárosi szintűs strategia, az egyik az Pozsonnyi és Budapest és Ankara, tehát mi azok közé, a kevés városok közé tartozunk, ahol semmilyen városi szintűs strategiai dokumentum nem foglalkozik a drogkérdése. Aztán, hogy abban is különbözőek az európai városok, hogy milyen típusú drogkordinációs mehanizmusok, intézmények, felelősök vannak. Itt ugye többféle módon osztályozta a városokat az EMC-dédélyet, tehát van olyan, ahol csak az országos drogkordinációnak van valami félre városi tevékenysége, van olyan, ahol van elkülönített városi drogkordinátor, aki összefogja ezeket a feleletokat az egész város szintjén. Sztán vannak olyan városok, ahol van valami félre speciális drogkordinációs testület, illetve van olyan város, ahol egy kimalottan egy intézmény hoztak arra létre, hogy a drogproblemákat kezelje. Itt azért persze ezt hozzá kell tenni, hogy a magukapfő városok is eléggé eltérőek. Abban a szempontból, hogy milyen demográfiai ellemzőkkel rendelkeznek, amelynek a lakossága az körülbelül akkor, amint Magyarország vagy Paris ilyen, igazi nagy városok, tehát ott mondjuk azért jóval nagyobb hangsújt kap a drogproblema kezelése, mint mondjuk egy kisebb fővárosban. Még itt ugye például, ami hozzán közelebbi példa, az prága, prága az egy nagyon jó példa, aminek elég mint a szerű a városi drogkoordinációja, és rendelkezik drogsatégiával, rendelkezik még cselekvési tervel is városi szinten, amik ilyelöli felelősöket, ilyelöli költsegetési forrásokat is, illetve prágában van egy, a különböző különböző különböző különböző különböző különböző különböző különböző különböző különböző különböző különböző különböző különböző különböző Egy nagyon sok ország van, ahol a főváros az orosz lán részt válol drógproblemáknak a financiszírozzásában is, tehát van drogsatégiában is, ahhoz bizony egy komoly költségetés is hozzá tesznek, amiket aztán nagy rész pályállzatok, formájában szolgáltatók számára elérhetővét esznek, tehát számunkra egészen elképesztő összegeket tudnak költeni nagy városok drógproblemákra, Amiáltakár madrid esetébben, ahol a drogsatégi a végre a Tessára egy majdnem 30 millióeurós keretet alakítottak ki, attól mondjuk mi régionkban azért ugye szegényesebb városokban, és mondjuk Vilniusban láthatjuk, hogy azért ott is egy komoly 187.000 euros keret van drog problémák kezelésére. Budapesten jelenleg fővárosi szinten semmilyen forrás nem elérhető, kerületi szinten vannak, vannak ugyan források, ezek tömnyére nem túl nagyok, de hát ezekhez képest azok is azt gondolom el enyészülök. És hát fővárosi szinten pedig ugye nálunk már évek óta nem volt kírva semmilyen pályázat, erre a területre nálunk csak központi költségvetésben. Fontos szerepe van ugye a büntettő igazság szolgáltatással való együttműködésnek is városi drog politikákban. Ezekben azokban a városokban, ahol ugye a statéga együttműködés van ott a jogalkalmazók is elismerik azt, hogy nekik is az az érdekük, hogy a drog fügösséggel összefüggő beszélzési bűnőzést úgy szorítsák, vissza, hogy minél több függőt a zellátó rendszerbe tudjanak becsatornázni. Ére vannak nagyon jó gyakorlatok is Nyugata-Europában, ilyen az Errestri Ferrell elkövetőnek az elletásba utalása, ami például Angliában vagy Írországban működik elég sikeresen. Vannak olyan programok, ami már a büntettőjelrásnak egy későbbi szakaszában. A birói szakaszban lehetőé teszély azt, hogy a biró kötelezzen valakit kezelésre. Ezeknek a programoknak elég pozitívak az eredményeik, Angliában például azok az elkövetők, akik drog függök voltak és akiket kezelésbe utaltak. Azok körében jól kevesebb volt a visszaesvésnek az aránya, mint azok körében, akik nem vettek részt ilyen programban. Ami szintén nagyon fontos az a büntetés végreajtásnak a bevonása. Tehát különösen a marginalizált, különösen átrányos helyzetű drog fogyasztókesettében nagyon fontos, hogy biztos itt valajian az ellátás, folyamatossága, a börtönbe való bekerülés után, illetve kikerülés után is. Ezt csak egy példa arra, hogy Svájszban, Bernvárosával, a rendőrfő kapitány például olyan jónak minősítette Mártam sokkent összerzettek kell való együttműködést, hogy azt mondta, hogy a drog fogyasztó és szobák azok a legjobb eszközök a kezével, közbiztonság biztosítására, tehát a rendőrség felismerte azt, hogy jóval nagyobb érdekes fűződik ahhoz, hogy ilyen alacsony köszöbbi programokba utalja a drog fogyasztót a helyet, hogy mondjuk előállítanál és büntetőel járásnítana vele szemben. A másik fontos dolog az, hogy hogyan kezelik a városok a drog szemétnek a kérdését, az ugye Budapesten is újra és újra előkerül ez a kérdés. Van olyan ország, ahol van olyan városok, ahol külön stratégia foglalkozik a drog szemét begyűjtésével. Angliában országos stratége is van a drog szemét begyűjtésére. Ebben egyébként hosszú és részletes stratégei dokumentomba leírják, hogy kinek mi a feladat, a kinek hol mit kell begyűjteni. A szinten, ami fontos megközelítés az az, hogy nem a steril fecskenőkhoz való hozzáfér és csökkentésén keresztül próbálják elérni azt, hogy kevesebb legyen a drog szemét az utcán, hanem ezt a két funkciót különválasztják. Tehát azt mondják, hogy biztosítani kell a steril fecskenőkhoz való hozzáfér, és a drog szemét begyűjtéshez egy másik feladat, azt pedig a hatóságok közötti hatékony együttműködése kell biztosítani. És ilyen módszerek például menjük a világról vannak, amikor például műanyag kontinereket helyeznek ki a város különfőre részeire, és ezekkel a modszerekkel eléggé radikálisan, drasztikusan sikerül csak kenteni az utcai drog szemétnek a mennyiségét. Ami szintén nagyon fontos az, hogy legyen jó monitorozás, ez például Bristolvárosában, folyamatosan monitorozák azt, hogy hol van a legtöbb drog szemét. Ilyen térképeknek a fölállítása az nagyon fontos lenne, hogy a Budapest szinten is, hogy látsuk azt egyáltalán, hogy hol vannak, hol van igazi probléma, hol gyűjtik be az utcára a legtöbb drog szemetet, hova kell összpontosítani az erőforrásokat, hova kell összpontosítani a belvatkozásokat. Felügyel egy drogfogyoroszti szobákról beszéltem, most már ezeuropámon több mint száz ilyen intézmény létezik, a legtöbb az Hollandiában, Németországban, Schweizban, Spanyolországban van, de egyébként nem sokkára fog nyilni Portugaliában, Görögországban, Parisban és valószínűleg Iroországban is. A kopiága városának például drog szemét begyűjtések kapcsán, ilyen jó tapasztalata volt a felügyel drogfogyorosztói szobákkapcsán. Egyrészt tudja tuladagolásos, ha leelesettek megelőzésre kapcsán is, másrészt pedig a rendőrségnek az adatai szerint a 2012 drogfogyorosztói szóval 2012-es bevezetésre óta 78 van százalékkal csökkent az utcán begyűjtött fecskendőknek a száma. A városi koordináció intézményi háttere különböző ezeről már beszéltem, mert egy kicsit prágában például egy drog bizottság van. Kávitosszra bizottság, ami a fővárosi képviselőtestületnek az egyik al-bizottságoként működik. Politikusok vannak, de szakemberek bevonásával működik az a testület. Vannak olyan városok, ahol nagy adiktológiai intézményeket állítottak fel a fővárosi drogsatégiak végre majd tesáról, ilyen például Madrid, ahol külön adiktológiai intézet létezik erre a célra. Illetve állt egy másik nagyon jó példa az bécs, ahol egy ilyen jó forrásokkal rendelkező szakma intézmény, vagy háttér intézmény, az adiktó és drogkoordinációs intézet az, ami a drogsatégiak végre hajtásáírt felel, illetve összehangolja az ellátó rendszert városi szinten. Stockholmban a sociális ügyek hivatal a városi szinten, az, ami felelős a drogpolítika koordinációjaért. Parisban is van egy külön intézmény, ezt tudják egy fővárosi misszió, a kockázatos viselkedés megelőzésére, itt ugye hív megelőzés is az ő feladatai közé tartozik, nem csak a kizáról ad a drog kérdés. Aztán példa a Brüsselben is van egy elég jó, kialakított drogkoordináció, ahol a főváros, a Pöpőpolgármesteri hivatal irányítása alatt van két szervezet. Az egyik az a különféle szereplőknek egy ilyen koordinációs testülete, a másik az pedig kimondottan az ellátó rendszert irányítja városi szinten. London, ami ugye szinten egy óriási nagy város. Itt ugye Angliából eredd gyakorlatilag a keff rendszer mintája ez a datók, ezek a dragaction-teamek, amik gyakorlatilag a keffeknek a mintáit szolgáltatok annak idején. 33 ilyen van Londonban. Ezeknek a munkáját pedig a Londoni drog és alkohol politikai fórum, ami összehangolja. Számítszintén nagyon fontos, hogy ezekben a nagy városokban nagyon integráltak a zellátó rendszer is. Tehát gyakorlatilag valóban van esetmenegyelés, hogy végig navigálják a drogfogyasztót a zellátó rendszernek a különféle. Szolgáltatásra inkeresztül, és ezt erre is nagyon jó, hogy van fővára is drogpolitika, hogy gyakorlatilag soha nincs elengedve, úgy mond a klíásnak a kezel, hanem végig navigálják azon, hogy éppen, hogy nekimre van szüksége. Végül még szeretnék beszélni a prágai deklarációról, amik 2010-ben egy konferencián prágában fogadták el. Különféle városok, nagy városok képviselő. Ez egy olyan dokumentum, ami alapelveket határoz meg abban az kérdésben, hogy milyen legyen a jó városi drogpolitika. Prágának volt polgármesterre és Berlinnek a drogkoordinátora, és aláírta ezt a deklarációt, azóta több város csatlakozott ez a deklarációhoz. Hét alapelvet határoztak meg. Az egyik az az, hogy nem megy minden egy, kapt a fára, azt így forítottam no size fits all, tehát hogy nem lehet gyakorlatilag... Ez egyrészt arra van adkozik, hogy helyi szinten nagyon eltérőlek lehetnek az igények. Nagyon eltérő lehet az, hogy milyen tipusú belvatkozásokra van szükség. Tehát nem lehet uniformizálni azt, hogy milyen szolgáltatásokra van szükség. De azt is jelenti, hogy egyényi szinten nem mindenkinek ugyan arra van szüksége, nem mindenkinek ugyan az az eredményes. Tehát a legszélesen spektrumát kell biztosítani a zellátási formáknak ahhoz, hogy jól működjön a zellátó rendszer. Nem szabad az, hogy kizárunk valamilyen szolgáltatás tipust a zellátó rendszerbe gondolok itt például a tűtselére. A második alapelv az a realizmus a kulcs, ami arra van adkozik, hogy nem szabad iráli és utópikus célekitűzéseket magájívet tenni egyetlen fővárosi tratégiának sem. Például azt nem lehet célül kitűnni, hogy drogmentesítetjük a fővárostennek, ugyanis nincsen realitása. Azt lehet kitűzni, hogy csökkentjük mondjuk a drogfogyasztók számát, vagy azt, hogy késvel teszük a drogfogyasztás kialkuláset tinégyereknél, vagy azt, hogy a problémás drogfogyasztást visszaszorítjuk, de azt, hogy drogmentesítetjük, ez nem realis célekitűzés. Aztán az emberők mindenkire érvényesek, és itt a mindenkit tényleg úgy kell érteni, hogy mindenkire, tehát nem kizáról a drogfogyasztókra, hanem mondjuk, akaruljattuk élőkre őnekik az emberőre, és fontosak ugyan annyira. Tehát, hogy közösségekben kell gondolkodni, lakók közösségekben, és amikor drogpolitikákat alakítunk ki, akkor mindenkinek a jogai-nak az érvényesülését figyelembe kell venni. Azért, mert mondjuk, hátrányos helyzetű csoportról van, szóval nem szabad semmi be venni az ő jogaikat. A 4. alap elvaz az, hogy nem szabad a közbiztonsági közegészségügyi elveket egymással szembe elítani. Ugyanis hát, mint korábban is utaltam rá, gyakorlatilag a rendészeti érdekek, meg a közegészségügyi érdekek, azok nagyon gyakran egyyeznek. Mind a közbiztonság szempontjából is az a legjobb, hogy ha minél több drogfüggő ellátásba jut. A másik az 5. alap elva bizonyíték alapú döntéshozást, tehát az, hogy ne. Tehát hogy a döntéseket mindig szakmai, szakemberekkel egyesztetve, illetve tudományos kutatások alataire kell alapozni. És hát, ne forduljon olyan elő például, hogy politikai szinten semmi beveszik, mondjuk valamilyen adagyűjtőintézetnek az adatait. Aztán szintén fontos és ebbe sokat kell megfejlődni, hogy a városoknak evalúáció, monitorozás, ez egy ilyen örök mantra, szokott lenni, amit itt sokan nem is vesznek annyira komolyan, de alapvetően nagyon fontos az, hogy ha van már egy, csináltunk egy fővárosi drogsotégiát, akkor annak már a kialakításkor határozzuk meg, hogy miért különlesznek az eredményességnek a kriteriúan, hogy ezeket hogyan tudjuk mérni, mert tenélyekül nem lehet sikeres fővárosi drogpolitikáról beszélni. És végül pedig az állandó információ csere, tehát hogy a különféle szereplők között mindig legyen információ csere, tudja azt a rendőség, hogy éppen, mivel foglalkoznak a tütserék, vagy éppen a terápiás intézmények, vagy a rehabilitációs othanok tudják azt, hogy éppen milyen trendek vannak az utcai megkeresélyünk, tehát hogy legyen egy ilyen folyamatos információ csere, ami gondoskodik arról, hogy ez egy valódi együttműködés lehessen. És köszönöm szépen a figyelmet.