 Můj příběh začal od roku 88, chodila jsem do rizikove poradny a v rizikove poradně mi nikdo nezdělil, že může nastať nějaký problém, nebo chlápečka, a druhý papír měl být, že pode píšu vlastně sterilizaci. V té chvíli, kdy jsem měla velké bolesti, absolutně mě nezajímalo nic, nevnímala jsem to, nikdy jsem neslyšela o sterilizaci, podepsala jsem to a to byl velký, u mě nastal velký té, prostě jsem začala brečet. Protože jsem si nikdy neuvědomila, že prostě v 21 letech už nebudu mít nikdy děti. Dále jsme chtěli, aby už se to nestávalo dalším ženám, aby se to nestávalo našim dětem, jakoby v noučatům a podobně, chtěli jsme tomu zabránit, nastavili jsme si vlastně nějaké takové pár, jakoby změní, že chceme změni nějakú legislativu. V prvěděli sávodního situáci, když víci nebudu našim děty. My myslíme, že je tím návodné děti. To tedy jenτι dělá potravit a závodnit sávodního prvědětova. Je to výzvy, které by je rozvědnit, je to rozvědnit, je to určitost, je to schovu resulucionů a nevědomé resulucionej než větné, a to je návodné tady, který je dětat půjde do pro závodného.