 Benvinguts a Totes i a Tots, el Museu Analògic i de Cultures al món. Obrim aquestes jornades que fem en col·laboració amb l'Eurom de l'Universitat de Barcelona, el que és la segona edició que fem. L'any passat recordeu que ja vam fer una primera jornada de debat sobre un tema que ens sembla necessari i imprescindible, des d'un punt de vista intelectual, posar-lo sobre la taula i entrar-hi a fons, de fet, des del museu i estem absolutament compromesos, amb els ets i ucs que calgui, però... i som compromesos, compromesos amb la revisió crítica de les col·leccions, òbviament. I avui, després de la conferència inaugural, crec que en tindrem un tas per part de la gent de l'Observatori de la vida quotidiana que han estat treballant aquests mesos a les col·leccions. Però també compromesos amb la relectura pròpiament del fons, des d'una mirada més contemporània o contemporània i a l'hora crítica, com hem fet amb l'exposició d'ones que teniu aquí a fora i que us convido a visitar quan acabem o quan us hi pararem a mitja tarda per descansar. I compromesos també amb obrir el museu a les noves ciutadanies, des d'una perspectiva intercultural. Per això hem iniciat, per exemple, ara fa uns mesos, un treball conjunt amb la gent de l'Espanya Vinyó i la cooperativa a la Caníbal, que sota el nom de màscares, treballa tres eixos. És una auditoria, podríem dir, si ens posem sèries del Museu Anulògic i de Cultures del Món, d'aquesta seu i de la seu de Montjuïc, òbviament. Una mena d'auditoria sobre tres eixos bàsics que és repensar, reparar i les perspectives colonials, o de colonials, si li voleu dir. O també aquest compromís d'obertura a les noves ciutadanies també el mantenim. Per exemple, ja aprofito per fer spoiler i convidar-vos a partir del dimarts dia 1 fem una presentació de l'altar dels absents, el voltant de l'altar de Muertos Magica, que sabeu que se celebra el dia 1. Hem convocat i hem programat un seguit d'activitats amb un col·lectiu de joves criadors mexicans que viuen a Barcelona i que toquen diferents tecles per entendre'ns des de la música, les arts escèniques, i els hem convocat per fer aquest altar dels absents com a memorial de les víctimes per la violència política i social amègica, que en aquests moments de manera oficial reconegut pel govern mexicà estem parlant de 100.000 persones. Aquest és un programa que iniciem com us dic el mateix dimarts a la tarda, el qual esteu convidats, i que, si mireu la programació, veureu que el dijous també hi ha una actuació al respecte, i el dissabte i domenges, i el 5 i 6, també tindrem activitats. Entre altres, el dissabte i la tarda, un documental que us recomano, perdoneu, una pel·lícula d'animació que us recomano molt especialment que es diu Llueve, sobre aquest tema, i una taula rodona que organitzem amb taula parmègic i un seguit de periodistes mexicanes, en aquest cas, que estarem aquí amb nosaltres. Això és de l'1 al 6 de novembre. Més compromís amb obrir-nos a les noves ciutadans i a la ciutadania en general. L'acció dramatitzada que estem elaborant amb la Cooperativa Connectats a partir d'un recull de relats migrants que van sorgir d'un taller que es va fer just abans de la pandèmia aquí en el propi museu nològic i de Cultures del Món, i que es fan en relats amb primera persona, relacionats amb peces sobretot de més Amèrica, de la planta tercera del museu. Aquesta presentació dramatitzada passarà el dia 26 de novembre. Jo aprofito per fer spoiler, però amb aquest spoiler també us estic dient què fem i què punt volem anar. En fi, només vull agrair a la regidoria de la memòria democràtica que havia de venir el seu representant polític, que era en Jordi Rabassa, i que l'últim moment no li ha sigut possible. Tornar a donar les gràcies al Leurom i a tota la gent que ha treballat perquè puguem arrancar, i Jordi, et passo la paraula. Molt bé, Carles. Bona tarda a totes i a tots. Jo m'afegeixo els agraïments, volia acabar amb els agraïments, però començarem els agraïments, sobretot a la comissària d'aquestes jornades, que és la segona edició com ha dit el Carles, sobretot la segona edició aquí. I ens felicitem, sobretot des de cara a tu, també com a director, és la primera vegada que fem un actisme, com a director d'aquest espai, que hi ha molt camp per córrer, sobretot al voltant de tots els debats, i de l'activació social i ciutadana d'aquests debats, al voltant de la memòria comunial i de la interpel·lació sobre el present d'aquest passat, i d'aquesta reparació sobre el passat, que després hi entraré quan fem una mica de reflexió al final de la meva intervenció. Bueno, primer de tot a la Celeste Muñoz, com he dit, com a comissària d'aquestes jornades, i felicitats per la qualitat, per l'esforç i, òbviament, per la feina feta, i també, òbviament, a l'Ajuntament de Barcelona, perquè això també és en el marc d'un conveni que a l'Observatori Europeu de Memòries, tenim l'Observatori Europeu de Memòries de la Universitat de Barcelona de la Fundació Solidaritat, doncs al voltant de diferents programes, programacions i activitats, al voltant de programes de memòria, memòria democràtica, reflexions europees transnacionals, però també locals a la ciutat de Barcelona, i no només, no? Ahir vam estar inaugurant aquestes posicions als 30 anys del CG Sarajevo, a la presó model, que també esperem que hagi aviat un equipament municipal de memòria i que puguem recuperar com a mínim part dels vestigis i de l'equipament, diguéssim, carcelari que es mereix la ciutat, i no només la ciutat, sinó el país i Europa, perquè hi ha una connotació europea molt important, i després també la gent que ha col·laborat des de l'organització d'aquestes jornades i des de l'organització, la elaboració, la recerca, l'investigació, perquè sense conèixer es pot actuar, els que hi ha vegades prenen o prenem decisions més de gestió, d'obviament a sota hi ha d'haver una feina i hem sentit també expressar la meva agraïment a l'observatori de la vida quotidiana, disposir tornarem i també d'alguna manera a la Cumbia University, que també sòcia d'aquesta gran xarxa que hi ha, dic gran, perquè som una mica grans, amb més de 50 socis a l'observatori europeu de la memòria de la Universitat de Nova York, de la Cumbia University, a través d'aquest laboratori de la Universitat de Nova York, que es va fer aquest anàlisis i aquest mapeig d'aquests processos, de reparació sobre espais memorials i monuments d'aquest passat incòmode d'aquesta memòria colonial. Com he dit també, aquestes jornades d'aquest any es concentren també amb aquests eixos de treball, presentarem aquests dos informes, el primer informe serà el que ha fet l'observatori de la vida quotidiana, també per un encàrrec de l'Eurom de Barcelona i el museu ennogràfic de les cultures del món, que si no tinc malentès, avui està parlant amb uns col·legues també de Ponte Vedra, és deu ser el primer informe que es fa sobre un cas concret, que és la col·lecció que teniu aquí, i, a més a més, referència a les col·leccions marroquines. Això també ho trobareu dins aquestes jornades, que, a més a més, jo diria a la Celeste, és una frase de la Celeste, una mica metafòricament parlant, que és una mantenimia de reparar el passat. Tu saps que sempre jo repeteixo que el passat mai el podrem reparar, i el dany sofert i els dos víctimes de qualsevol conflicte internacional del nostre passat recent o llunyà és irreparable, d'alguna manera. El que passa, que sí, que el que fem és, com dius tu, intentem reparar el present en el sentit de crear coneixement, de crear més justícia social i, d'alguna manera, de crear aquestes societats potser més sàvies o lliures. I, en aquest sentit, el programa és molt nudrit, no sé si em descuido de citar els agraïments, però també volia agrair, perquè, a més a més, la Celeste el presentarà amb més contingut acadèmic. Els Jons van veure'n. I, per la part més institucional, seguirem treballant, Carles, a part de la nostra amistat, en polítiques de memòria, en polítiques culturals, en polítiques actives, els spoilers que has fet sobre el que fareu. Jo penso que és una línia de treball, nosaltres també ho estem intentant, a vegades fem coses que semblen massa acadèmiques, però no és veritat. La representació, la transmissió, l'art, el teatre, la intervenció, els espai públics i els diàlegs que s'estan creant al carrer de la societat, ens estan fent reaccionar, i també ha canviat una mica la programació dels centres culturals de les xarxes com nosaltres a l'euròm, i, òbviament, dels equipaments també museístics com vosaltres. Penso que no em deixo re, d'alguna manera també agraïa la rejutguria aquest conveni que anem treballant durant molt temps, i emplaçar-vos a que continuem fent programes, fent projectes, exposicions, i òbviament ja ho sabeu que el que diem com un terme genèric, vosaltres que sou experts i expertes, com a memòria colonial per part de l'euròm és unis permanent que ha vingut per quedar-se, d'unis de treball, molt important, però que també està a la gent de política, ja ho sabeu, dels debats política, i també, diguéssim, mediàtica, aquella era hora, d'alguna manera, dels polítics polguers de la memòria a nivell internacional, transnacional i europeu, i tots ja els seus debats hi ha molta feina per fer, és un camp molt important i que seguirem mantenint aquest pol de treball. Res més, no em vull allargar, bona feina i felicitats a totes les actors i actrius, i també els ponents, i òbviament també aquesta casa, perquè teniu bona feina i molt futur per endavant. Molt bé, doncs, arrenquem.