 Bon dia! Som la Laya Cap de Vila, la Sara Larios i la Lai Single. Us presentem el nostre projecte sobre el paisatge lingüístic en els grafits de 3 municipis de mites diferents. El treball es divideix en 6 parts. Primer de tot, presentem el camp en què hem treballat i els objectius que ens hem marcat. Després, el context lingüístic de Catalunya i la demografia de cada un dels municipis on hem dotat terme el treball. Més tard, exposem l'observació que hem fet dels grafits i per concloure, indiquem els resultats que hem obtingut i les conclusions finals que entrem. Hem escollit el camp dels grafits. Ens ha interessat aquest àmbit perquè considerem que el notànicament de regulació no segueix cap tipus de política lingüística i, per tant, són expressions lliures, espontànies i regals. Tot i que no es representen la realitat social del conjunt de la població, és un àmbit en què es pot veure quinidiometrien els autors dels grafits per expressar-se sense haver de senyir-se a cap normativa. Aquest treball té com objectiu de determinar si hi ha relació entre l'evidència lingüística als grafits que es troben al carrer i les llengües de les persones migrades residents a cada una de les tres poblacions on hem fet la recerca. També, comparar els idiomes en què estan escrit els grafits en un poble petit, com és el Pla de Santa Maria, una ciutat petita com Araberga i un districte d'una ciutat gran com Sant Martí, Barcelona. Així podem veure si, dependent de la quantitat de població, seria la representació de les llengües de les persones migrades a les pintades. Actualment, Catalunya és una comunitat autònoma de l'estat espanyol. Se situa al nord des de la Península Ibérica i les seves llengües oficials són el castellà, el català, que també és la llengua pròpia, i l'aranès, llengua pròpia de la Vall d'Aran. Aquí podem veure un gràfic de coneixement d'aquestes llengües a Catalunya, excepte l'aranès, ja que cap de les tres localitzacions triades pel treball se situa allà. El castellà el sap entendre, parlar, llegir i escriure quasi el total de la població. En canvi, el català l'entén quasi el total de la població, el pop parla aproximadament el 80%, llegir quasi el 30% i escriure un 65% de la població. Hem cercat les dades demogràfiques de cada localització per poder fer la comparativa i entendre el context social de cada municipi. El Pla de Santa Maria és un poble petit situat a la comarca de l'Alcam, al Camp de Tarragona. Segons les dades proporcionades per l'Ajuntament, el Pla té 2.375 habitants. 202 d'aquests són de provenència estrenjera, representant un 8,51% del total. Segons la informació proporcionada pel Consistori, els països d'un profe a la majoria són el Marroc, Romania, Gàmbia, Senegal, Cuba, Itàlia, Colòmbia, Polònia, Portugal, Hondures, la Xina i, puntualment, d'altres països dispersos. Berga és una ciutat petita i la capital de comarca del Bracadà, situada a la Catalunya Central. Segons dades de l'Idescat, el 2019 Berga tenia una població de 17.494 habitants. D'aquests, 2.063 són població estrenjera i representen un 12,51% sobre el total de la població. Volíem veure concretament d'un propení a la població estrenjera, però l'Ojuntament no ha proporcionat les dades. Per tant, ens centrarem en les de la comarca del Bracadà. Els llocs d'un propè més gent són Marroc, Romania, Venezuela, Colòmbia, Hondures, Polònia, Pakistan, Xina, Georgia, República Dominicana, Ecuador, Itàlia i Argentina. Sant Martí és un dels 10 districtes de Barcelona, capital de Catalunya. Segons l'Idescat, la població de Sant Martí era de 278.000 habitants al 2019 i gairebé 44.000 d'aquests són d'origen estrenjera. Aquestes xifres representen 18,45% del total d'habitants del districte. Els origens més comuns entre la població estrenjera són Itàlia, Xina, Pakistan, Marroc, França, Rússia, Colòmbia, Perú, Venezuela, Romania, Argentina, Ucrania i Bolívia. Per poder dotar-me el projecte, hem estat fent un treball d'observació durant 15 dies. Hem documentat tots els grafits que hem trobat al Pla, a Bergo i a Sant Martí i han compilat un corpus format per 175 grafits. Per poder analitzar aquest corpus, hem classificat les pintades segons l'idioma. En general, hem trobat que estaven escrites en català, castellà i anglès. També hem trobat un cas a Illeta, en Itàlia. A més, hem hagut de tenir en compte que en alguns casos, sobretot quan els autors no viuen els accents, trobem alguns grafits en català i castellà que són homògrafs. Aquí es poden observar alguns exemples de pintades en català, castellà, homògrafs i anglès. Al Pla hi trobem 57 grafits en total. Una mica per sobre de la meitat, 31 o el 54,29% d'aquests són en català. Una mica més d'un quart, 16 o el 28,7% en castellà. 7 o el 12,28% són homògrafs entre el català i el castellà. I 3 o el 5,26% en anglès. El corpus de Bergo hi ha un total de 71 grafits, dels quals 47 estan escrites en català i representen el 66,2%. 6 en castellà, que són homògrafs com a 45%. I després, 9 en català o castellà que serien els homògrafs i 9 també en anglès. Representen el 12,68% respectivament. I, finalment, no hi ha gaire grafits en itàlia ni cap altra idioma. Hem documentat un total de 47 grafits a Sant Martí. D'aquests, 21, gairebé un 45% són en català. Tant en castellà com en anglès, ja no pintades, representant cada llengua un 20% del total. Finalment, hi ha set homògrafs entre català i castellà, i un grafit en itàlia. Podem veure que les llengües més representades són els oficials, el català i el castellà. Seguides de l'anglès, que suposem que s'utilitza com a lingua franca. Les pintades en castellà o les homògrafes poden representar la imigració provinent de països castellano-parrants. Però a part d'aquesta representació, no en trobem en cap altre llengua, excepció d'un cas de l'Itàlia, que és dels llocs un problema més població extranjera a Sant Martí, Barcelona. Tot i que en els gràfics de coneixements de llengües a Catalunya, hem vist que català no és la llengua més parlada, escrita, llegida o entesa, és la que trobem més freqüentment en l'àmbit dels grafits a les 3 poblacions. Finalment, hem observat com en cap població, per més petit o gran que sigui, no s'hi veuen representades les llengües de la imigració. Com a conclusió general, podem dir que la major part dels grafitis són escrites en els llengües locals, és a dir, català i castellà, i que aquest àmbit no s'hi veu reflectir de la situació lingüística real dels nostres municipis, el multilingüisme.