 Molt bé, bueno, de fet aquesta sessió és una mica la recullida de la sessió que vam fer presencial. I sobretot per a resoldre dubtes que hagi tingut, si teniu dubtes a l'hora d'aplicar l'intelligencia d'artifici dels àul·les o no, no sé si han surgit alguns dubtes. El problema és que no vaig poder estar a la primera sessió, doncs han pensat que era una continuació, doncs no sé, em sap greu. I el Miquel, Miquel? Eh, sí, bé, jo tampoc, no sé, tampoc m'havia apuntat de cap dubte particular, realment. Bé, sí que vaig anar a la primera, però, bueno, generalment va quedar tot molt clar. No sé, puguin d'entrar a pensar algun tipus d'aplicació a l'àula i et pregunten, però... Si volem el que puc fer és un repàs, una mica, del que vam xerrar, Tu també pots participar. Bàsicament el que vaig explicar és com tant el Lluís Codina, que és professor de la Facultat de Comunicació, com jo mateixa, o estem intentant aplicar les intel·ligències artificials a l'àula. Aleshores el que vaig fer va ser com una petita introducció, explicant molt bé que les intel·ligències artificials, malgrat que tinguin aquest nom que se li ha posat des de tot un aparell biopolític a nivell internacional, no són ni intel·ligents ni artificials. Són eines tecnològiques, igual que una càmera de vídeo o una càmera de foto. Ara tenim això, que s'estan utilitzant com a tecnologia, diguéssim, dins d'aquest sistema capitalista global, per intentar, diuen ells, facilitar la rapidesa o optimitzar, que és la gran paraula que ells els agrada fer servir, optimitzar tots els processos de producció, que sigui científica, educativa, i en concret nosaltres empremen les aules el que s'anomenen intel·ligències artificials generatives, com Chagipiti o Perplexity, que són capaces de produir text, però a la Facultat de Comunicació, per exemple, també s'estan emprenent les hiages, que creen imatges o vídeos, això per exemple en publicitat ja s'estan emprenent de manera bastant habitual, per exemple per catàlegs de moda, els catàlegs de moda ja no els fa un fotògraf en un estudi i després aquelles fotografies s'editen, sinó que directament se li està demanant a programes especials de modelatge amb hiages, que facin el catàleg, els hi posen les prendes, dissenyades, les maquetes del disseny, i ells escollen quina manera de models les porten, en quin fons o si estem parlant d'això. Clar, en carreres com periodisme, publicitat, comunicació audiovisual, això amb nosaltres ens semblava que era important que ho abordéssim d'alguna manera, perquè o traducció, que també es dona a la Facultat, s'ha d'abordar d'alguna manera i s'ha d'abordar de manera crítica. Aleshores nosaltres sempre expliquem als alumnes que això ha de ser una eina, una eina que en algun moment determinat del procés de elaboració de la informació, de notícies, reportatges, entrevistes, potser pot facilitar-te la feina. Això és important, perquè també hi ha moltes reticències i por, sobre si això afectarà els llocs de treball. Això és una mica aquesta lluita rodista, que s'ha donat al llarg de la història del segle XX i ara també es donen al segle XXI, quan han aparegut nous aparells tecnològics. Clar, un aparell tecnològic d'aquesta magnitud, igual que ho va ser el cinema en el seu moment, o la càmera de cine, o la càmera fotogràfica, tots sabem que tota eina és creada, tota tecnologia és creada sempre, des de, diguéssim, unes institucions de poder que l'empraran d'una manera determinada, sobretot per al control poblacional. Però també és cert, i tenim els exemples del camp de l'art o de la teoria de la cultura, que tot ser human necessita una tècnica per desenvolupar-se, per desenvolupar la seva labor, el seu talent a la vida. I els artistes, sobretot han estat els artistes qui primer sempre ens han ajudat a entendre aquestes eines tecnològiques a favor nostre. En la presentació que vaig fer, parlava del Boris Grois, que és un teòric de la teoria, de l'art i de la cultura, que ell parla molt especificament de com els artistes el que fan és dysfunctionalitzar la eina. I en l'hora de dysfunctionalitzar la eina, ell diu, converteixen la tecnologia en cadàver, és a dir, en una cosa que ells poden utilitzar per criticar el propi sistema que crea aquesta tecnologia, o per dysfunctionalitzar, i, per tant, posar en dubte per a què s'està fent servir aquesta eina. Aleshores, el que nosaltres intentem amb els exercicis que els diplantegem en concret, en una assignatura que diu Formats Digitals i Documentació als periodistes, o estudiants de periodisme, és que entenguin les hiages com una eina que poden dysfunctionalitzar per utilitzar a favor seu. Aleshores, el que fem és com plantejar com tres fases d'utilització d'aquestes eina. La primera és com una introducció on ells comencen a treballar-hi. Normalment, aquestes hiages, el que necessiten són prompts, que són com anunciats, o preguntes que tu li fas a la eina. I la eina et va respondent. Normalment necessites com 3 o 4 prompts, perquè la eina et doni un resultat que és l'esperable per tu. Aleshores, quan fan aquest primer exercici en què els diem comparar com funcionen aquestes dues eines per Plexity i Chagipiti, ells aquí ja els demanem que fusionin els resultats, els llegeixin, els editin, els verifiquin i mirin realment si els hi està sent útil. I proposin, finalment, com un resultat final que sigui l'edició d'aquests dos exercicis que la Chagipiti per Plexity els ha proporcionat. Aquí, en aquesta introducció, si no només comencen a utilitzar la eina, si no que se n'adonen que la eina té moltes mancances i comencen a entendre quines mancances està tenint la eina. Per exemple, hi ha un viatge en la informació. I el viatge, avui dia, no sabem exactament quines i de quines dimensions i magnituds. Hi ha alguns estudis fets que diuen que com que aquestes intel·ligències artificials han estat entrenades, sobretot en continguts que provenen de la tradició europea, occidental, blanca, d'allà on està traient les fonts per elaborar un text acostum a haver-hi un viatge liberal i patriarcal. I ara sí que, per exemple, s'han introduït ja, tu li pots demanar per Plexity que et digui donatret la informació i et pesa els links de les fonts. Abans això ni apareixia. Ara ja apareix. Amb la qual cosa tu pots contrastar si la font que ha utilitzat per Plexity per a tu, com a periodista, t'és fiable i confiable. Això abans no ho podies fer. Ara sí que ho pots fer. Per tant, hi ha tota una exercici de verificació de com està agafant les fonts i barrejant-les, que és interessant veure que a vegades no funciona bé o a tu no t'interessa. Després fem com una segona fase en què aleshores sí que es posa encara més en dubte fins a quin punt la n té limitacions. A la exercici que els hi vam plantejar el primer any era que havien d'assistir a una xerrada sobre periodisme de solucions. I un expert exposava que era el periodisme de solucions. I després, a posteriori, ells havien de fer una crònica explicant el que havien viscut i que era el periodisme de solucions. I, a més a més, havien d'intentar introduir alguna de les definicions que demanen a Chagipiti o per Plexity explicaven sobre periodisme de solucions. Aquí encara era més evident, perquè el que ells havien viscut en primera persona de cop i volta no es correspondia en absolut o molt poc o es quedava molt curt del que Chagipiti podia proporcionar com a resposta. Al final, utilitzaven tres línies del que ells havien dit Chagipiti, perquè el que més important era era la seva experiència física i viscuda a la xerrada amb el senyor expert i allò Chagipiti no ho havia pogut registrar de cap de les maneres. I, aleshores, l'últim exercici que els diuen fer que encara posa més en evidència que això és una eina que podem fer servir per algunes coses i que ens pot facilitar la feina o que ens pot fer fer la feina més ràpid però que no és que el com que de moment ens pugui substituir és que els demanem fer un assaig personal a partir d'una sèrie de documentals de no ficció que estan relacionats amb el tema dels formats digitals i del paradigma del món virtual, per exemple, i el documental de Desocial Dilema o el de The Cleaners, que explica com hi ha unes persones que es dediquen a filtrar totes les coses que veiem a YouTube perquè no tot el que veiem a YouTube és el que hi ha a internet. Tot el que són assassinats en directe, violacions, algú filtra. Els hi donem aquesta mena de documentals, els han de buscar, els han de mirar. I després li han de demanar chat GPT que faci un resum en punts, en cinc punts, per exemple. Quins són els cinc temes de què tracta aquest documental? I ho han d'incorporar en el seu assaig personal. L'assaig personal, quan diem que és assaig personal, ho diem perquè al principi els hi fem com una petita teoria sobre què significa el detall significatiu o el narr en primera persona, just en un moment en què ells ja estan començant a escriure gènere's interpretatius com gènere's opinió, entrevista, reportatge, que és una mica més elaborat que una notícia. I, aleshores, he de fer una anècdota personal seva, pròpia, íntima, i han de relacionar-la aquesta anècdota personal amb la categoria del que explica el documental. I han de donar els arguments pels quals aquesta anècdota personal seva es podria generalitzar categoria amb aquest documental. Aquesta anècdota personal relaciona amb aquest documental per això, per això, per això, i per això. I aquí és on l'IAG no serveix? Bueno, serveix per a poc. Per què? Perquè se n'adonen que quan es tracta de documentar els complexos en què s'expliquen coses complexes el Chagipiti o Perplexity dona resultats obvis superficials sobre el documental. I després, i el tema de l'experiència personal és a dir, quan tu has vist un documental i intenta relacionar-lo amb la teva vida personal te n'adones que qualsevol cosa que t'expliqui el que tu has sentit veient aquell documental no aporta massa res a la teva experiència viscuda. Més coses interessants d'aquest exercici que fem últim és que a banda de que no utilitzen diguéssim el resultat del que els hi proporciona Chagipiti o Perplexity ells s'adonen que moltes vegades l'explicació de sinopsi que està donant les intel·ligències d'artifici generatives té un viatge que tampoc estan en relació amb el que ells han viscut. I fins i tot en alguns moments les hiages al·lucinen que és com es diu quan estan donant resultats incoherents o contradictoris perquè com que han d'al·laborar una opinió sobre una reflexió abstracta no tenen capacitat per fer-ho ara mateix i després el que també és interessant de tot això és que això va sortir també a la primera xerra d'algú deia però si algú volgués fer un assaig personal sobre aquest documental i l'introduïs també un anècdota personal com a prompt que s'inventés la intel·ligència artificial generativa ho valoraríeu una exercici vàlid i el que els hi deia és que si aconsegueixen que l'assaig personal que entreguen estigui fet amb xarxipitiu per plexity de manera que ni a Lluís ni jo puguem captar que no ha estat escrit per una persona cosa que ja seria difícil perquè hi ha còrmoles expressives propies que tothom fa servir però si això passés tindria un mèrit descomunal perquè hem fet servir la eina d'una manera que ells els ha estat útils és a dir si ells en ha aconseguit perdre el temps és a dir, crec que és per més temps escrivint amb una intel·ligència artificial generativa un assaig personal més o menys uma que no pas escriure el tu sol o sigui si ells han estat capaços de perdre el temps amb aquesta intel·ligència artificial generativa per aconseguir que li doni un resultat d'un assaig que simuli i que estigui prou bé és que han perdut molt de temps amb la eina i, per tant, han après que la eina pot ser útil però també hauran après que és probable que gent perdut més temps demanant-li prons que no pas escrivint-lo un sol i això és interessant també és a dir, que al cap de balla el que estem intentant amb aquestes tres fases és que ells entenguin que és una eina i que a vegades utilitza aquesta eina de manera que a tu et doni un resultat prou satisfactori és més difícil que fer la feina un sol i, per tant, no ens preocupa si això passa que ha de gent copiat el text de JGPT perquè, almenys, han estat molt de temps pensant com fer-ho i això és una mica el que vam explicar l'últim dia, així com el supermeia va resumir és així, no, Miquel, més o menys Miquel o Miguel no ho sé Bueno, com vulguis Sí, és això jo estava magnetant també els apunts que tenia per exemple aplicacions que ja s'estan posant en traducció simultània fins i tot en vídeo és a dir, tu ara em sents a mi així si aquest vídeo estigués gravat tu podries passar per una AIG i movent la boca jo, podria parlar en xines ara mateix clar, això als traductors els traductors de simultàni per ells suposo que sí que és un problema però si estem parlant, per exemple de la traducció com a un exercici d'interpretació d'un text artístic aleshores la feina d'un traductor és imprescindible perquè un traductor que fa la tasca d'atraduir textos que tenen artística o literària necessiten interpretar les paraules les expressions de la personalitat de l'autor la personalitat dels personatges d'una manera tan humana, diríem que seria impossible una màquina ara mateix ho fes no té sentit una altra cosa que en el camp del periodisme jo els explicava és que jo tinc molts amics que treballen en mitjans i que ara quan han arribat les llegers a les redaccions estan contentíssims perquè bàsicament la seva feina consisteix avui dia no en explica històries que siguin que expliquin les comunitats en les quals s'insereixen sinó que bàsicament es dediquen a produir continguts a desenes que es publiquen en webs de mitjans i on només interessa que els usuaris facin clic aquí hi ha el problema de que per mi és el gran dilema que és una cosa que planteja autors com la Kate Crawford per exemple en el llibre de l'Atlas de la AI que el problema no és tan que hi hagi uns robots que vinguin a substituir-nos sinó com hem deixat que tot de professions disciplines laboris que fem per donar sentit a la nostra vida als humans que hem deixat que totes aquestes disciplines es robotitzin que és el gran drama avui dia la feina d'un periodista sigui tan facilment replicable per un robot d'Intel·ligència Artificial Generativa no diu res dolent de l'Intel·ligència Artificial Generativa el que diu és que tu has pervertit la teva funció la teva feina, la teva labor fins a fer-la tan robòtica que un robot et pot substituir aquest és el gran problema i posàvem també l'exemple per exemple de les matemàtiques i dèiem perquè en el procés de les hiages el que hi és com s'anomena caixa negra i la caixa negra és que tu li proporciones una informació i aquesta mena de robots algoritmics són capaços de calcular fórmules algorítmico-matemàtiques predictives que donen un resultat que si un home hagués de calcular ells sol aquest resultat avui dia potser que t'agradaria dècades en tenir un resultat matemàtic que és el que dona la hiage però això està també donant problemes quins problemes que ho explicàvem en el cas de és un cas que explicàvem el Ted Chian que és un escriptor de ciència ficció però que també escriu assaig el New Yorker va escriure un petit assaig perquè hi havia uns architectes que van canviar la seva impresora scanner la van canviar, la van modernitzar van comprar una supernova que funcionava ja amb intel·ligències artificials perquè ja fa molts anys que tot està bastant més robotitzat del que ens pensem i el que els hi passava és que quan anaven a fer còpies els planos que ells havien dissenyat era còpia volíem fer una fotocòpia hi havia una fotocopiadora impresora scanner i quan posaven els mapes que ells havien creat la fotocopiadora modificava el número de metres quadrats i aleshores van anar no sé si era era Hewlett-Packard va anar a parlar amb els de la Hewlett-Packard i els hi van discutir que fem fotocòpies i la fotocòpia surt amb uns números diferents dels que hi ha en el paper que estem fotocopiant perquè i aleshores explicaven els de la Hewlett-Packard que aquesta fotocopiadora nova d'última generació té una caixa negra que completa va de veure bé i com que ho completa ho modifica i aleshores els hi van dir que això a nosaltres no en serveix perquè si jo li estic dient que aquesta cantonada i fins a l'altra punta de la cantonada fa 2,35 metres i no 2,34 si ho modifiques pot ser que dongui un problema greu de construcció i pot ser que la difícil s'esfondri aleshores van haver de tornar a usar la fotocopiadora antiga amb això també està passant amb els abenços en detecció del càncer per exemple ara se li pot donar les intel·ligències artificials tot de proves com es diuen això quan et fan com un escàner del pit analítica això no, les mammografies segur els hi poden introduir centenars de milers de mammografies i ells detecten un patró la intel·ligència artificial per mitja de fórmules estadístiques detecta un patró que és capaç de prediure el càncer de mama amb una precisió molt menys d'èstia si només mires la mammografia però això no treu que sempre hi hagi un error perquè això és estadística és probabilística és ciència pura i dura de fórmula matemàtica 2-2 són 4 no així és matemàtica quàntica el que estan fent servir aleshores sempre el resultat acostuma a tenir sempre un marge d'error i aquest marge d'error que un home podria ser capaç de detectar la màquina no el detecta i això pot fer que encara que sigui una tonteria però pot ser que tu t'estiguis fient el 100% d'allò i hi hagi un 0,2 que no estigui detectant bé el càncer i un 0,2 en una població alta és molt alt va estem en aquestes que fins i tot en les ciències matemàtiques pures les hiageses avui dia tampoc són una eina 100% fiable és a dir sempre necessitarem la labor humana per per entendre el món que ens envolta i jo crec que això és la gran lliçó que ells han d'aprendre com a alumnes i fins i tot el que els hi deia és ostres si jo hagués d'impartir una assignatura que no requerís utilitzar un ordinador jo no l'empraria l'ordinador els obligaria a fer tot el procés i els necessiten conèixer tot el procés de elaboració del que sigui en qualsevol disciplina perquè si no després no seran capaços de traduir allò a una eina això passa per exemple amb audiovisuals el professor que va explicar en una sessió anterior el tema dels audiovisuals deia això com una patata demanant-li prompts a la intel·ligència artificial generativa perquè produeixi audiovisuals de qualitat per què? perquè és una eina com vols que enfoqui la càmera? quina mena de càmera? quina mena de llum? quina mena de il·luminació? quina mena de focus? quina mena de plànol? quina mena d'estètica? per això necessites un coneixement bastíssim d'història i teoria de la imatge si no no t'utraduirà en una cosa que et pugui servir et farà vídeos que seran una patata estètica perquè tu necessites tot aquest coneixement i després pujava l'exemple també de la càmera fotogràfica jo em puc comprar una càmera fotogràfica de ser-hi tirar de la... ara ja no se'n fa no em sembla ni tan sols i jo faré fotos però no faré fotos com Cartier-Bresson perquè Cartier-Bresson tenia uns coneixements de teoria de la imatge d'utilització de la eina ella ha hagut de prendre a banda del talent d'un artista com Cartier-Bresson jo no podré fer fotos com Cartier-Bresson és així, a no sé que jo em dediqui molts anys a la fotografia i potser acabaré fent fotos com Cristina Gardé no és una eina per tant i aleshores cadascú la dura aquesta eina fins on li arribi el seu talent i el seu coneixement de la disciplina ha d'impartir o quedar aixercir i aleshores el que es demanava una mica per poder fer el retorn en aquesta sessió és que potser que us imaginéssiu de quina manera les vostres assignatures es podria introduir això o si té sentit és que la assignatura que jo faig no té cap mena de sentit no ho sé potser... jo realment les assignatures que faig tampoc és exactament perquè són les que em toca que tampoc és exactament el que m'interessa en quanta recerca però per a les dues coses però les assignatures que realment em toca fer ara com hipotèticament per a altres que m'interessarien més he estat pensant un poc d'aquestes idees i hem dit que et sembla no com millorar-los les que estic fent actualment són més de bueno, jo faig lingüística bàsicament el que les assignatures que he de fer són bàsicament de català hi ha una que és llengua catalana purament és un poc més diversa és a dir, fem diversos nivells de la llengua però per a del que fem és gramàtica i l'altra és purament de gramàtica comparativa entre castella i català, així que anarà a buscar les diferències en la primera sí que sembla que realment, per exemple, ara mateix tenim una pràctica que hem de fer a casa que és fer triar un objecte amb una fotografia i fer uns processos que hem vist a classe una descripció de si gairebé és possible d'objectiva i una altra més impossible de subjectiva clar, això pot fer perfectament satisfitit, però bé no sóc jo tampoc aquí les enunciats i sospite que de començar a corregir sospite que molts alumnes, efectivament no m'hauran fet ells mateixos ara ja posarem, no sé si sabré com detectar-ho si dius alguna manera això que m'aprofita però bé, per a la resta de temes que tractem que són més de gramàtica o l'altra assignatura que és tota de gramàtica sí que suposa que es podria fer algun exercici com el que planteges en periodisme però en qüestions de normativa és a dir, anar a intentar que s'adonen que la intel·ligència artificial no arriba a entendre del tot conceptes gramàtiques perquè no és com és com funciona l'hora de generar el text per tant, preguntar això per exemple perquè quin és l'error d'aquest text, com podríeu explicar perquè això no és correcte i anar comparant amb una font primària amb una gramàtica o així per exemple bueno, no sé si podrien arribar a l'Igenevator perquè la idea seria que ells haurien de corregir la intel·ligència artificial el que pensa i clar, no sé fins a quin punt serien capaços se n'hi sentia clar, això és una cosa que faig jo a menys corregir i no sé si ells podrien arribar a fer l'Igenevator això primer, si vols contestar per el que fa la part de Ramàtica jo crec que això seria interessant no sé, penso que veure també com com està construint lingüísticament la intel·ligència artificial generativa el text ja em semblaria interessant perquè avui dia, per exemple, sabem que aquestes intel·ligències artificials això a mi em va horroritzar vaig llegir un article a la Vanguardia perquè si us hi fixeu tots aquests articles d'intel·ligència artificial sempre surten a les peixines d'economia en el suplement de diners un superprofesor d'economia de Sade escrivia s'atrevia a escriure sobre com els deserts humans creàvem llenguatge i intentava comparar-ho en com ho feia xagipiti per venir a dir que xagipiti ho feia meravellós i hi havia unes errades de concepte de com s'entén que es crea el llenguatge home que em va semblar espantós vaig pensar perquè aquest senyor està parlant de lingüística i gramàtica si no en teniu punyatera idea el que fa xagipiti o perplexity és calcular probabilitats és a dir, ell sap que darrere d'un article la ja ha d'anar a un femení genèric i aleshores calcule quin és habitualment sobre aquell tema el femení genèric que costuma anar darrere de l'article la i així és com construeix gramaticalment xagipitir les seves frases això fa que de vegades la cagui moltíssim sobretot en llengües minoritàries o minoritzades com el català perquè és per la pitjor un lío amb els plurals amb els singulars amb els gèneres sobretot perquè a més ha estat aprenent sobretot llenguatge en anglès i això és un exercici interessant de fer i em sembla com a gramàtica és a dir, jo li demanaria xagipitir si és capaç de corregir un text igual que li demanes a un estudiant quins errors gramaticals trobes aquí em resultaria interessant saber quins errors gramaticals troba xagipitiu per plexity en els textos que li introduïu i després corregiria tot el que m'ha dit xagipitiu per plexity sobre això a classe això és el que ha donat com a resultat això ho sembla que el que ha dit està correcte està bé o l'ha cagat moltíssim per això o per això això podria ser un exercici interessant l'altre exercici interessant també s'hauria de veure com fa la traducció simultània de català castellà si o fins i tot corregir gramaticalment és a dir li em pot escriure una reducció sobre tal cosa i corregir gramaticalment o veure si gramaticalment en català xagipitiu per plexity està fent calc de gramàtica castellanitzada diguéssim, si està introduint gramàtica castellana en la gramàtica catalana això també seria interessant perquè és probable que el que estigui mostrant també és com de contaminat estar a internet la gramàtica catalana de gramàtica castellana o fins i tot d'anglicismes o no ho sé això també podria resultar interessant no ho sé molt bé, sí sí, totes sí que sí i després el que faig és normalment sociolinguística per tant sí que podria entrar més la part que dius al principi dels viatges culturals diguem però, clar, hauria de pensar i més després la procura que també és xulo és fer-li fer figures estètiques, metàfores a gust té una metàfora però que sigui original la caga tantíssim perquè perquè no té cap mena de creativitat no crea res que sigui original i propi i fins i tot un exercici també interessant és provocar-li alucinacions treballar per provocar-li alucinacions lingüístiques que es faci un embolic és probable que sigui més creatiu fent alucinacions que no pas intentar escriure un text ordenat i formal diguéssim també estaria xulo per el tema de registres tu li pots introduir això per exemple això és una cosa que a mi em sembla horrorosa però que es podrà fer amb Microsoft tot el paquet d'office introduirà ja aleshores el que tu podràs fer és si tu estàs escrivint un correu des del correu de Microsoft per exemple l'autònoma en lloc de tenir gmail té Microsoft tu li podràs dir a la màquina avui un text breu per enviar el catedràtic tal i que sigui breu només de 5 línies que sigui en un to formal i que li demanis tal cosa per escriure aleshores també és interessant demanar-li registres del pal fes-me una carta de tipus formal per enviar un catedràtic ara fes-me la mateixa carta amb la mateixa petició però per demanar-li al meu avi i per tant ha de tenir un to més informal amb aquest registre lingüístic o de vocabulari i estaria bé també anar comparant de quina manera ho fa figures retòriques em semblaria meravellós demanar-li que creï figures retòriques i després una altra cosa que a mi també em sembla bastant interessant és això que s'està fent servir que és que tu li demanes que t'escrigui escriu-me un compte breu com si fossis Marcel Rodoredo no? i diguéssim que estaria molt guai intentar saber per quins elements o quines figures retòriques o què està fent servir xatjipiti per intentar imitar la veu de Marcel Rodoredo si és que Marcel Rodoredo fa uns molt especials dels adjectius i què consisteix a aquest ús especial dels adjectius que està intentant imitar o si hi ha una mena de noms propis que són propis de Marcel Rodoredo i que també els està intentant imitar és a dir, crec que hi ha com molts elements per intentar també determinar de quina manera ell està trobant patrons i després el que és xulo és veure per què no se'n surt perquè si tu li demanes un text breu com si fos Marcel Rodoredo la aparença és de però no té ni la profunditat no té ni la mirada ni la gràcia poder determinar-ho lingüísticament en què l'estacagen perquè no és capaç d'imitar també em sembla un exercici molt interessant de fet en aquesta assignatura no, però en periodisme a periodisme literari hi ha un exercici xulo que s'ha de fer a vegades si tens la sort de tenir un bon profit que és com a tu t'agrada Joan Didio intenta escriure aquesta crònica com si fossis Joan Didio no, o sigui intenta escriure com si fossis Hans Fremson o intenta escriure com Capote i perquè no te'n surt clar, és el gran drama perquè no te'n surt però en l'exercici de voler escriure com a algú que admires també hi ha un exercici interessant per aprendre a escriure o trobar la teva pròpia veu i això també crec que és xulo, no sé demanar-li aigir petit o per plexit pot ser una gent interessant perquè tot ho fan pagar és a dir, crec que ens van posar el carmelet a la boca oferint-nos gratuitament durant un temps l'utilització de tot això perquè paguessin uns mesos més tard aleshores, per exemple fins i tot a per plexit i que és generatiu de text ara mateix si tu vols l'opció de copilot que és com que tens més coses que tu li pots validar ja et fa pagar aleshores, mitjoni i dali fins i tot dali la versió gratuïta que esteu oferint és una mica xustera o sigui el resultat d'imatges que dona una mica xustero mitjoni és millor jo crec que mitjoni no fa pagar sempre que tu t'obris un compte amb ells i aleshores el dius de donar el teu email, etc, etc però poder fer coses més enllà de proporcionar un pròxim i que ofereixi imatges és a dir, imatges tu imatges que ja ho feu gratuïta i després també em genera dubtes de com feu l'anàlisi ideològica de la imatge és a dir, perquè és completat perquè clar xerxipitió dali i a més hi ha un parc legal bastant important perquè el que se sap és que aquesta mena de iages d'imatge o vídeo estan copiant l'estètica visual d'il·lustradors que tenen penjats els seus dibuixos o il·lustracions o obres d'art a la xarxa, a internet que les fa com un mixt en realitat quan esteu analitzant ideològicament aquesta imatge esteu analitzant ideològicament una mena de frankenstein d'imatges creades per autors qualsevols que tenen les seves il·lustracions penjades a internet cosa que és interessant també des de la teoria de la imatge i després hi ha coses que també són interessants perquè tenen a veure amb la imatge i no sé si tenen a veure amb les diege i no sé de quina manera es podria analitzar que és que la imatge això ho explica al fons coberta que la imatge internet sobretot en els últims 10 anys ja no és la imatge repetitiva de la primera xarxa d'internet és a dir la imatge televisiva que era la imatge a la que nosaltres com a generosistem acostumats no funciona amb les mateixes codis d'imatge de difusió que funcionen avui dia les imatges a internet és a dir, abans era repetitiva vol dir que tu veies com que hi ha les torres bessones 400.000 vegades a la televisió els diaris avui dia la imatge internet no funciona així sempre és una imatge modificada sempre, sempre, sempre és com que ha caigut en espiral la imatge és la funcionament del Meme per exemple, és això a internet jo explico que el que fa la imatge és que rebarvera a la xarxa perquè a cada una dèdia de la rebarveració aquesta imatge es modifica i fins i tot se li modifica el sentit hi ha un documental que jo passo en la llista d'aquests estatocomentals que es diu It's Good Man It's Good Man és un documental que explica com un programa que és il·lustrado a Califòrnia fa com una mena de còmic, underground on hi ha un personatge que és ell és el seu alter ego, que és una granota i en una de les vinyetes la granota diu It's All Good Man aquesta granota després és utilitzada en els chats en els chats de tipus forocoches però als Estats Units i s'acaba convertint en la mascota de tot un moviment d'homes blancs favorables a Donald Trump que comencen a fer campanya a favor de Donald Trump a les eleccions del 2020 i el pobre il·lustrador s'adona que el sentit i significat de la seva imatge s'ha canviat totalment perquè ja no és un noi jove d'una organització californiana que explica totes les seves miseries i precarietats sinó que s'ha convertit en una mascota que més li posen un nom d'un déu egipci que ve a representar la seva campanya política a favor de Trump i a les es comença a litigar amb ells perquè ell vol recuperar el sentit inicial de la seva il·lustració i no pot i no ha pogut o sigui, aquesta granota que és la granota PP ha estat ressignificada de tal manera que el propi il·lustrador ja no la pot retornar el seu sentit inicial no pot aleshores no sé si Chagipiti per Plexity són capaços de transmetre la ideologia del moment per mitja de les imatges generades m'ho tinc gens clar ho reprodueixen però, per exemple, la Luciana Parisi que és una tecnòloga investigadora de la comunicació internet i tal ella està obsessionada i diu que el que ha enfret és la DNA i dins de la DNA s'ha enserit tot de patriarcat, masclisme, racisme però les molécules inserides dins de la DNA ara mateix amb la DNA ja conformat són tan petites que no saben com treure les de lli és com si haguessin usat un tros de cèl·lula i aquella cèl·lula ja s'hauria reproduït tant si vols realment extirpar diguéssim tot aquest racisme estructural masclisme estructural no series capaç de fer-ho perquè és pràcticament indistinguible dins de tot el discurs que estan generant aquestes hiagets i perquè si l'extirpes la hiagé ja no és el que és o sigui no saben quina forma tindria aquestes, saps? ni saben detectar on està per extirpar ni saben què passaria si les extirpessin quin resultat generaria perquè com que la cosa la bèstia diguéssim ja està feta amb parts lletges si les extirpen no tenen clar que continués sent lletges jo sé com dir-ho i és complicadíssim és que no ho estan aconseguint i tant és que és complicat és molt complicat perquè a més a més estan utilitzant a mi em fa molta ràbia que a vegades es pensi que és com que és llenguatge matemàtic és llenguatge objectiu aleshores tot serà com lògic objectiu i és una mentida com un temple perquè fins i tot el llenguatge matemàtic té les seves belleses té les seves metàfores té les seves originalitats no és el mateix quan resol una fórmula matemàtica John Nash que quan la resol un altre matemàtic Einstein tenen el mateix problema i el resol en diferent amb el llenguatge matemàtic aleshores el llenguatge matemàtic que ells estan usant això se sap és un llenguatge matemàtic i un llenguatge científic que parteix de teories eugenèsiques és a dir, ells estan utilitzant autors que se sap que eren nazis i que les fórmules que estreien matemàtiques i científics eren nazis per crear tot això i aleshores és com ho extirpes i com ho detectes perquè està tan ben treballat que és dificilíssim i si, per exemple, coses que passen als filtres que és una cosa que també es pot analitzar els filtres a TikTok no detecten tota la gama tota la paleta de colors d'una persona racialitzada però és que això ja passava amb les càmeres fotogràfiques canon antigues sí és que a l'hora de revelar la fotografia ja passava que la càmera fotogràfica estava dissenyada per fotografiar cares blances quan havien de fotografiar cares negres aleshores la càmera fotogràfica no detectava bé el mateix de color negre i teia fons raros això està passant també amb els filtres a TikTok molt les dones racialitzades es foten filtres a TikTok que les fan blanques i no hi ha filtres de TikTok per a dones negres sense que sembli com una mena de matxembrat raro de maquillatge blanc això està rodífic perquè ideològicament ja la generació d'imatges està pensada des del patriarcat blanc occidental capitalista i després hi ha el tema de la vallesa i real això que ho hem detectat a classe i també treballant sobre això dels aixos personales és que moltes dones joves en pandèmia anaven al metge al cirurgia estètic i li deien que jo vull els llavis com els tinguin el filtre no com el tinguin la vida real això és espantós també i després hi ha tot el tema del body washing i tot això que és com o sigui a la xarxa d'estàvem fent un esforç molt bèstia perquè tots els cosos fossin respectats i ara resulta que a mitjorn si vols et fa una model de 100 kilos que tingui la pell de color blau i ells també juguen amb això ideològicament diuen ara ja no he de buscar models gordes només que la creï en mitjorn i ja està i després vendré que jo tinc un munt de models que es poden posar la meva roba però la meva roba no està dissenyada per aquestes models la roba és adaptada per mitjorn perquè li encaixi a la model tu després vas a la botiga i no t'hi cap ni de conya però aquest tractament de la imatge també és interessant d'analitzar però no sé com fer-ho a mi a gis, la veritat i després hi ha totes les estètiques rares de les xarxes el workout i tot això que això és interessant també o sigui, no és tant que és el que em genera sinó que vaig a provocar l'ica o sigui que em trobo interessant de dir no vaig a provocar que el resultat de la imatge sigui masclista o racista què és el que li he de posar al pròxim per que ideològicament aquesta imatge representi el que jo li vull representar perquè si tu li dius poma vull dibuixar-me una poma vermella no crec que farà com un genèric no sé, farà un matxembrant si li dius no, mira, jo vull que em dibuixis una poma vermella des de la perspectiva masclista de la Blancaneus aviam què fa aleshores aviam què fa o sigui, ja introduir-li ideològicament en el pròm com vols que sigui la imatge això sí que seria potser ser interessant, crec i després modificar el pròm per ideològicament també modificar la imatge i després ha de ser complicat també perquè no és la mateixa imatge icònica que imatge conceptual és una cosa que li diguis poma i una altra cosa que li diguis migracions aquest canvi també és interessant de veure si jo li dic representant conceptualment Israel o representant icònicament Israel què fa perquè potser conceptualment Israel ho representa en bombes i icònicament representa la bandera d'Israel saps? això està bé també veure la diferència de com està representant conceptualment o icònicament clar, no és el mateix dir-li representant de forma extracta el que significa una poma a la Bíblia o representant una poma icònicament una poma per això dir que des del pròm ja mateix és el primer moment en què tu ja li estàs provocant un provocant un resultat ideològic fins i tot quan tu dius fins i tot quan tu dius això una professora enfadada clar, en anglès en angry teacher jo seria més punyetera a l'hora d'introduir el pròm des de l'inici fer veure l'alumne que des del primer moment que es cuina la paraula i el que vol representar ja li està introduint ideologia en el pròmd i en el resultat o potser a només també per exemple amb la poma introduir un element icònic dir dibuixem una poma que dibuixi la poma que després li diria dibuixem una poma des de la perspectiva del que representa la Bíblia o dibuixem una poma des de la perspectiva de la Blancaneus de Disney o dibuixem una poma des de sets aleshores aniria com afegint capes ideològiques al pròmd per exemple dibuixem un professor dròmia teacher i després dròmia angry teacher i després dròmia no sé què, teacher saps? anar afegint com capes també seria interessant preg una condició de menjar més moltes gràcies de res, bueno, no sé si passarà són idees