 Ми не сем'єр дитей, ми біженці приїхали до міста Белоси. Ми спілкувалися з психовим, вони питали нас якій нас. Мене дуже трилічна дитина. Биялася, плакала, ховалася в підвалах, він не хотів звідти вилазити. Тому ми дуже раді, що ми сюди приїхали. Тому що там дуже страшно було і ми навіть боялися спати навіть. Тому що це нагладить свою траву на психологію диті, психіку. Працюємо з внутрішньопереміщеними особами. Ми приїхали сюди на одну з локацій, де перебуває багатодітна сім'я. Власне ми з ними постаралися поспілкуватися разом, щоб зрозуміти, з якими вони труднощами встикаються, коли вони так само нас цікавить їхні психологічний стан. Як вони справляються, як вони організовують зараз тут роботу, як вчеться адаптовуватися тут. Так, як я вже казала, що, от баючи про себе, ми маємо сили подбати про інших. І наше завдання, власне, коли ми приїжджаємо сюди, то це надати першу психологічну кризову допомогу. А вже далі люди можуть звернутися, власне, ось сюди на гарячу алінію емоційної підтримки, де спеціалісти, психотерапевти, психіатри можуть з ними продовжити цю роботу вдовго тривалі перспективі. Тому завжди на зв'язку, і люди можуть отримати цю допомогу. Будь-де!