 Les tecnologies de districció genètica són molt útils també en la recerca bàsica, sobretot per fer nous models amb malalties, per estudiar sistemes biològics, però, esclar, potser hi ha un impacte molt important és intentar curar informatats per això, quan aquestes tecnologies són madures, doncs intentem treure-les de la oportunitat de veure com podem. La tecnologia que estem desenvolupant aquest projecte és una plataforma d'edició hòngenica que hem dit Unilarch, que combina diferents proteïnes que són capaces d'integrar genes de gran tamaño en el genoma para reparar genes que no funcionan en determinados enfermos. Com a prova de principi per a la nostra plataforma, hem elegido la distrofia muscular por déficit de merozina, que es una proteína extracelular de la fibra muscular, que no está en los pacientes y hace que el músculo se inflame y se deteriore. Y al ser extracelular nos permite hacer un uso de nuestra tecnología tanto en el paciente como fuera del paciente para después meterle las células transformadas y que tenga un efecto terapéutico. Els programes com Caching Pools fan una tasca molt important que és finançar aquest tipus de recerca. Aquesta fase de recerca, que a vegades és difícil de trobar diners, doncs trobem que és una cosa que ja no és recerca bàsica a bàsica, però tampoc tenim una cosa totalment a punt que ja el podem injectar amb un pacient de mà. I, clar, finançar tota aquesta fase, diguéssim, d'impulsar la tecnologia fora el laboratori, crec que és molt positiva.