 Aquests punts ara sí que passaríem a la compareixença del rector de l'universitat de la Pumpeu Pàbrel, senyor Oriol Amat, que els diuen la benvinguda, part de tot, com a presidenta de la comissió, gràcies per acceptar la nostra invitació i podem avui gaudir de les seves explicacions, té més o menys aproximat un quart d'invíents per parlar, no sé si hi haguen comentat això, doncs quan vulgui, moltes gràcies. Moltes gràcies, presidenta. En la presentació utilitzaré una presentació que la tenen al servei del Parlament, per tant, està a la seva disposició, volant que en algunes pantalles hi ha gràfics, hi ha també xifres, que segurament no es volen gaire bé, però que sàpiguen que tenen a la seva disposició aquesta presentació. L'objectiu d'aquesta presentació seria, evidentment, complir el, diguem-ne, l'encarre, que és presentar la situació de la Pompeu Fabra i també l'estratègia que estem seguint, però l'objectiu que ens hem marcat en aquesta presentació és intentar conscienciar, en aquest cas, en el Parlament, de la importància que el nostre país aposti més per les universitats, i aposti més per les universitats, essencialment de dues maneres, amb una millor normativa i en segon lloc amb més finançament, més recursos. Per tant, aquest seria l'objectiu d'aquesta presentació, intentar, en veure, des de diferents angles, la necessitat de disposar d'una millor normativa i de més finançament per les universitats. Bé, la presentació tindrà 10 punts, i el que faré és, breuament, comentar cada un d'ells, i com els dic, hi ha algunes pantalles que tenen moltes dades, em remarcaré potser la que sigui més rellevant en cada cas. En aquests 10 punts, primer faré una introducció, breu, unes quantes dades de la universitat, el segon lloc parlaré de la valoració que hi ha a nivell internacional de les universitats catalanes. Dels punts 3 al 6, parlaré del model OPF, d'algunes particularitats que té aquest model d'universitat, en el punt 7, els hi parlaré d'alguns dels principals problemes que tenim, el punt 8, un resum del diagnòstic, alguns dels principals projectes estatrics serà el punt 9 i, finalment, què demanem? El que demanem ja ho he dit. Una millor normativa i més finançament. Bé, aleshores, l'OPF. L'OPF és una universitat que intenta ser excel·lent en tot el que fa. A les universitats el que fem és treballar al món del coneixement. Generem coneixement, el coneixement que generem el transmetem a la societat a través de la docència, de les aules, i també el transferim a la societat a través del que en diem la transferència de coneixement. És quan un coneixement serveix perquè la societat pugui generar més riquesa per la població. L'OPF, al món, hi ha unes 30.000 universitats, aproximadamente. Cada una d'aquestes 30.000 intentem ser diferents com totes les persones que estem aquí, i totes les persones del món mundial que creiem i segur que és així, que som diferents. La Pompeu Fabra intenta ser diferent en el model educatiu, rigorós i personalitzat que estem intentant implantar. Aquest model es plasma, per exemple, amb una eina que en diem el passaport. El passaport és com un certificat de notes. Una de més els estudiants tindran a partir del propè més de setembre tot allò que fan durant els 4 anys de vida universitària, que fan en l'aula de cultura o que fan en temes de museus o de servei a la societat, tot això es reflexaran a aquest passaport. Per què creiem que això a la societat li interessa? El mateix temps és una universitat molt compromesa amb l'humanisme, amb les humanitats, amb la cultura, i per això tenim moltes activitats culturals que impacten en els estudiants, en els diferents estudis que fan. Per resumir el que és la Pompeu Fabra en números, diria que és el 7% del sistema universitari públic català, el 7%. De cada 100, més o menys, de cada 100 estudiants o de cada 100 professors de universitat pública o de cada 100 personal d'administració servei, n'hi ha 7 que estan a la Pompeu Fabra. Aquí et poso una sèrie d'informació, que són els números d'alumnes de grau, de posgrau, de professorat, de pas, però el resum seria un 7%. Són més o menys uns 14.000 estudiants i aproximadament uns 1.100 professorats equivalent a temps complet. Per tant, dos professors de mitja dedicació és un professor temps complet. Per tant, el 7% representem el 7% del sistema universitari català públic. El segon puner, l'evaluació internacional. Com ens veuen a les universitats catalanes, com se'ns veu des de la resta del món mundial? Aquí et poso una data de la Pompeu Fabra, la UPF, la millor universitat d'Espanya i de tot el món yetinomericà i les 152 del món, però veuran que la UAB i la UB també tenen molt bona valoració. De fet, ara els hi poso unes altres dades, la UB, la UAB i la UPF, les tres universitats catalanes estan en el rànquing, aquest és un rànquing internacional, que es diu Times Higher Education, doncs les tres estan aral de tot. Els hi poso a la dreta una altra data de la UPF i tenim un sistema universitari molt ben valorat per les institucions internacionals que avaluen les universitats per la docència, l'interc, l'impacte social que tenen, doncs està molt ben valorat quan anem per la resta d'Espanya, molt sovint ens diuen, a Madrid, a tot arreu ens diuen, escolta, és que a Catalunya sí que ho feu bé en el món universitari. Aleshores, per tant tenim una bona valoració internacional, algú dirà, amb la 152 no és res de l'altre món, 152 de 30.000 vol dir que tens un 0,5% d'universitats davant i 99,5% d'universitats darrere. És a dir, les universitats catalanes públiques estan molt ben valorades a nivell internacional. Bé, aleshores, el model UPF és una universitat com deia que des dels inicis es va proposar com a objectiu l'excel·lència amb tot el que es fa. Això vol dir excel·lència en la captació de professorat. Aquí els hi poso una dada, que és el nombre de projectes europeus obtenuts per cada 100 professors a la dreta de tot, perdó, a l'esquerra de tot, voran l'UPF, i la resta són universitats del conjunt d'Espanya. Quan mires els rankings de la productivitat del professorat amb temes de recerca, d'obtenció de fons, de publicacions, la Pompeu Fabra surt molt ben valorada. Això són dades objectives. Per exemple, aquí els hi poso les publicacions per professor. O les cites, és la de baix, i també és pel conjunt d'universitats espanyoles, la Universitat de Pompeu Fabra és una universitat de molta productivitat en quina generació de coneixement. En quina ensenyament, els hi poso de les diferents dades que hi ha aquí, els hi destaca una, la valoració dels graduats i graduades, que és que el 90%, segur que els diu ACO, els estudis que fa ACO cada any, la gerència de qualitat universitari, doncs el 90% dels estudiants ho copacaven, tornarien a estudiar a l'UPF. A l'estudio he explicat els altres percentatges, però tots van amb la línia de que els estudiants valoren la qualitat de la docència que arriben. D'internacionalització, també els percentatges que tenim són molt elevats. A Divert Mundial, normalment es considera que una universitat per ser una bona universitat i per tant ser una universitat que compleix la misió de generar, de contribuir a que el país generi el màxim de benestar possible per la població, una universitat que té diverses condicions. Una d'elles és un bon finançament, que ara en parlaré, una altra és la internacionalització, una altra és el model d'ocent propi, i el quart és apostar per la recerca. Per tant, la Pompeu Farra des dels inicis va apostar per la internacionalització i tenim uns percentatges, per exemple, de professorat internacional, doncs el 25%. De cada 100 professors que tenim a la Pompeu Farra, el 25% és professors que han escoltat matres països. Bé, el compromís social, els hi podria parlar també dels plans de sostenibilitat que tenim, del informe de penjada carboni, però els jo dono només la dada, la darrera que posa en aquesta pantalla, que és que segons el Ranking Times Higher Education a nivell mundial de 30.000 universitats, l'UPF ocupa el lloc 53, per exemple, en l'ODC-5. L'ODC-5 és el que està relacionat amb tots els temes de gènere. Paso al punt 7, ara venen les llàgrimes. El finançament. I començo com finança l'Espanya, com finança l'estat espanyol a les universitats. En aquesta estadística, el missatge que m'agradaria que es quedés és que l'Espanya, que és la generació de riquesa per cápita de 200 països del món, és més o menys el 26-27, amb quan a diners que inverteixen a les universitats està al voltant del 50 i pico. És a dir, un país que inverteix menys en universitats que la riquesa que generen. Aquesta estadística es veu comparat amb l'OCDE, de 38 països de l'OCDE, ocupem el lloc 27, amb quan el que invertim en universitats. Per tant, l'Espanya inverteix poc en universitats. I què passa a Catalunya? I en aquest gràfic, que això és de la Fundació CID, m'agradaria si podem contribuir a desfeure una llegenda urbana que hi ha, que és que la Pampó Fabra és la Universitat Millor Finançada. Aquest gràfic de la Fundació CID, a l'esquerra hi ha la Universitat Espanyola més ben finançada per estudiant i a la dreta, les pitjors finançades. De les 10 pitjors finançades n'hi ha 6 de catalanes. I la tercera pitjor finançada és la Pompéu Fabra. És a dir, aquesta gent d'urban o la gent creu, la Pompéu Fabra és la mimada, la que està millor finançada. Doncs això és de la Fundació CID i som de les 48 universitats públiques espanyoles, la tercera pitjor finançada. I de les 10 pitjors finançades n'hi ha 6 de catalanes. Aquí els hi poso una dada, una estadística que arriba fins al 2017, perquè per fer-ho anem les dades de totes les universitats catalanes, la línia blava és cada any quan revia la universitat més finançada, més ben finançada per estudiant. I la línia verda, la pitjor finançada. Vorant que el PIC és l'any 2008, a partir del 2008 van haver-hi les retallades que van afectar molt a les universitats que encara no s'han recuperat, si van a la dreta de tot. La línia blava és que arreb l'universitat que arreb més per estudiant. Doncs no hem recuperat ni molt menys on estava el 2008. Ara aquí els hi poso la Pompéu Fabra, que és la línia vermella. En 2001 la Pompéu Fabra era veritat, era la millor finançada, el 2001, el 2016 la pitjor finançada, el 2001 la millor finançada, el 2016 la pitjor finançada, i així hem seguit fins avui. Els hi deia que ploraria pel sistema i no tant per la Pompéu Fabra, però també volia contribuir, posar un granet de sorra, per aquesta llegenda urbana que la gent creu. Bé, el diagnòstic, i ara ja aniré acabant, el diagnòstic és el diagnòstic que vaig fer de la Pompéu Fabra quan vaig anar a preparar la campanya electoral, hi ha dos temes en què estem molt bé, crec, amb recerca i amb intensoil·lusió, i sis temes en què estem malament, i sobretot molt malament en l'últim, que és el finançament. El penúltim diu precarietats a la comunitat universitària. Si posem només una dada, quina conseqüència té a les universitats catalanes tinguin tan poc finançades? Una conseqüència que té és que actualment l'edat mitja del professorat que treballa a les universitats supera els 50 anys. I el professorat que té és estable i permanent, l'edat mitjana és proper als 60 anys. És impossible actualment consolidar-se amb una universitat pública en menys de 40 anys. Això és insòlit en el món internacional, i quan dic el món internacional és Portugal, França i Itàlia, els professors que arriben a professor titular o catedràtic, el nostre país que arriben els 50 anys, els 60, en els països que els dic Portugal, França i Itàlia, i arriben els 35 anys, els 32. Les universitats actualment estan totes plenes de cabells blancs. Que hi hagi alguns cabells blancs, però no tots. Bé, aleshores la estratègia que estem seguint a la Pompeu Fabra és per una banda intentar influir en la normativa. La presentació d'avui és posar un carnet de sorra per si podem millorar la normativa que afecta les universitats, una normativa que donqui més confiança a les universitats i que se'ns controli per objectius. Que se'ns proposin objectius i una normativa que ens permeti actuar utilitzar les millors pràctiques internacionals. Pensin que nosaltres no podem contractar, això és veritat que afecta tot el sector públic, nosaltres no podem contractar una persona si no s'ha enjubit una altra. Aleshores estem implantant innovació oberta per intentar millorar els processos. Estem implantant un nou model d'ocent. Vam començar el setembre passat, però realment és un model que l'estàvem treballant des de fa 4 o 5 anys. Hem posat en marxa un pla de mesures en relació amb el català. Estem intentant implantar capítols OPF per tot el món, perquè els estudiants graduats i graduades que tenim per tot el món, i per tot el Singapore, que tinguin persones organitzades que els puguin acollir i que puguin fer activitats en aquests països. Estem posant en marxa un projecte que endiem el mercat del peix, que està en mercat dins de la ciutadera del coneixement, que intenta fer conjuntament amb la UB, amb la Generalitat, amb l'Ajuntament, amb el CSIC, en diverses institucions, intentar ser un pol de recerca en benestar planetari, en un estat de les persones, de la sostenibilitat del planeta, etc. I estem intentant dinamitzar molt la transferència a coneixement. Aquest és un esquema que es veu molt petit i no es veu, que intenta posar de manifest l'estratègia que té un objectiu final, que és millorar l'impacte social de l'universitat. Els he donat unes dades que diuen que les universitats catalanes són molt bones generant coneixement. Ja no som tan bones fent que aquest coneixement arribi a la societat i que permeti, en el teixit social empresarial, el que permeti generar més benestar. Amb això no ho fem també. Bé, aleshores que demanem, ja acabo, el resum seria tenir un bon sistema universitari públic, però mal finançat, realment es va postar molt per les universitats públiques catalanes des de l'any 2000 al 2008. Es va fer una aposta molt forta, que jo crec que és el que explica que actualment, que Catalunya tingui aquests resultats. Quan hi ha rànquings, a totes les universitats del conjunt de l'estat, a dalt de tot, estan les catalanes. Quan mires el finançament, les veus totes a baix de tot. Si això no canvia, aquestes dades que tant complauen a tothom, quan surten aquestes notícies de l'UB, que està a l'OPF, a l'OB, a l'OPF, a l'OBIC, moltes universitats catalanes que estan molt ben posicionades, i quan diria també les territorials, la Rubira Vigili, la de Girona, molt ben posicionades en el conjunt de tot l'estat, però en canvi, el finançament estem a la cua. Per tant, què demanem tres coses? Que les reformes normatives que es facin veguin si inspirin en les millors pràctiques internacionals. Estem preparant ara, entre diverses universitats públiques catalanes, tot un seguit de sugeriments de canvis normatius per intentar fer el que els països del nostre voltant que ho fan millor en alguns temes. De segon lloc, més autonomia universitària, però en gratiment de comptes. És a dir, amb uns objectius, marquen uns objectius i que es controlin els objectius, i que se'ns permeti a l'universitat fer una política que creiem que permetia assolir millor aquests objectius. I, finalment, la millor al finançament. I, el millor al finançament, sé que en la sala hi ha alguns economistes, i, aleshores, els hi poso aquest estudi, aquest és un d'un estudi, i amb això acabo, que va fer ACO, que és que per cada 100 euros d'inversió pública a les universitats catalanes, per cada 100 euros l'economia catalana li retornen 400. Aquest estudi no l'hem fet a la Pompeu Fabra, l'ha fet l'ACO, i, per tant, doncs potser va la pena tino amb compte. És a dir, des del punt de vista, he demanat més diners pel sistema, doncs que són uns diners que, al final, es invertim coneixement i amb el futur. Moltes gràcies. Moltes gràcies, doncs, rector, i per la concreció, i s'ha limitat molt ben el temps, i ara...