 Nó, hát akkor belevágunk. Köszönjük szépen a türelmet, meg azt, hogy maradtatok egy ilyen hosszú nap végére. Szervoztok én Barnerika vagyok és a Madásznak vagyok elnökségi tagja. És hát ahogy a programban is láthattátok, ez most egy olyan beszélgetés lesz, ahol egy kicsit így kinyitjuk a kapukat, ajtókat, nemcsak így a térben, hanem egy picit így szellemi vagy mentális értelenben is. Tulajdonképpen annak a beszélgetésnek, amit mára itt kezdeményesztünk, kettős célja van. Két célja biztos, hogy van. Egyrészt ugye hallhattátok a madél utána a drogszakmai civilombucmannak a beszámolóját, hogy mire is jött létre ez az intézmény, amit most így ebben az utolsó időszagban dr. késmárkív fannik épfiselt ügyvétként. Illetve, hogy milyen eredményeket sikerült elérnie, és az is elhamzott az ő előadásában, hogy ugye ez a Madász-Norvék projekt ilyenek keretében születhetet meg, mint intézmény. És hát a DCO tulajdonképpen február elségeóta önkéntes minőségében dolgozik, amiért mi egyrészt termesztesen nagyon hálássak vagyunk, de hát tisztában vagyunk azzal, hogy azért hosszutában ez nem fenntartható. És szerettünk volna néhány olyan területnek a képviselőjével leülni és beszélgetni ennek a lehetséges jövőjéről, hogy valahogy ez az intézmény ha már megszületett és mi úgy látjuk, hogy nagyon eredményesen tudott működni, akkor valahogy ez fenntathassuk a jövőre is, hogy ezt egy kicsit körbejárjuk, hogy ki milyen lehetőséget lát. Megnyugtatom a beszélgetés résztvevőit, hogy nem az a célja, hogy másfél óra múlva itt aláírunk közösen egy szerződést, hogy megbizási szerződést, és lehet, hogy majd egyszer erre is orkerül, agya azék, hanem egyáltalán, hogy elkezdjük ezt a diskurszust, és egy kicsit lássuk, hogy ki mit várna ektől. A másik közvetlen cél, vagy közvetett cél az pedig az, hogy sokszor beszélgetünk itt, akár az éves civilforumok kapcsán, és ezt jól érzékeik, ugye arról a fajta magára hagyatottság érzésről, amit így a drogszakmában dolgozóként is gyakorta megélünk. És bár kétségtelen, hogy az elmúlt egy-két évben akár csak ilyen organikus módon, mondom ezt időzőjelben mondjuk, sokat köszönhetünk akár a kehi vegzállásnak is, mert picit így összébrántott, hogy a különböző területek civil és nem civil képviselőit az érdekérvilesítés területén, de ettől függetlenül is egyre gyakrabban érezük azt, hogy egyedül nem megy, és akkor most megpróbálunk közös pontokat találni. És most ki fog darulni majd a másfél óra végére, hogy van ennek jövője, mit gondolunk erről. Gyorsan bemutatnám a beszélgetés résztvevőit, kezdem akkor barbarával, erős barbara, a demnetnek a képviselője, és mindjárt mondom is, hogy a demnet, ugye a demokratikus jogok fejlesztésért alapítvány. Mellette a magyar elembélytés szövetségtől Sándor be, a kínél el kell, hogy azt mondjam, hogy neki mindenképpen 3-4 kb fel kell állni, ahogy hogy előre is elnézés kert azért, hogy ha ha marabb megy el, mint hogy mi pontot tesszünk a beszélgetés végére. Kovácsadít aki a közösségfejlesztők, egyesületének elnöke. Oprych Judit, aki a NIOK vagy is hosszú nevén a non-profit információs és oktatási központ alapítvány, talán az egyik legrégebbi magyar civil szervezet munkatársaként van jelen, és a menhely alapítványtól pedig gurályzoltán jött el a beszélgetésre. Köszönjük, hogy itt vagyunk. És hat kezdjem rögtön egy olyan bemelegítő rövid körkérdéssel csak, aminek egyáltalán nem az a hátsos szándék, hogy pusztán itt valamilyen hangulati bevezetés tartsunk, hanem nagyon konkrét tartalmi jellegű szándékon van ezzel, hogy amikor meghívásról értesültetek, akkor mit gondoltatok erről? Olyan gondolatotok, hogy mi a fenét keresek én itt, mi közön van nekem a saját területömre nézve a drogos szervezetekhez, meg egyáltalán drogszakmához, meg ez az egész témához, vagy azért volt valamilyen halvány associáció, nem kell azt mondani, hogy volt, hogy haj erről szó sincs, hogy igen, itt azért lehet valamilyen keresni való, már így egymáshoz. Barbara, ott próbáljuk ki, hogy az a mikrofon működik-e jó? Ja, ő működik. Úgyhogy a demokratikus, vagy mi is a mi nevünk, ha... Mondja? Mondja? Szóval a demnett, elnézést. Úgyhogy amit civil társadon fejlesztése foglalkozunk, alapveten civil szervezeteken keresztül kapcsolódunk ezzel a témához, tehát maga a tématerület nem állmeszte, viszont nem is az egyetlen egy ilyen speciális témá, amiben egy kicsit így megmerítőzünk, ugyanúgy más szakterületek is felmerülnek, szóval szoktunk foglalkozni, én személy szerint sok ilyen kezdeményhezést ismerek, mert jártam többször komlón, megállóban személyes barátaim vannak, akik dolgoznak, és a többit állt, hogy ilyen módon is így kapcsolom. Nyilván úgy, mint civil társadon fejlesztő, tehát mint civil szervezetekkel foglalkozó szervezet, így van kapcsolódás, a terület specifikum van élkül, és ugye mi vagyunk az egyik norvég lebonyelító alapítvány, és hát így látom, hogy pár drog kérdéssel kapcsolatos pályázatunk van, úgy értem támogatott szervezet, de igazából nem kiemelkedő az erről a területről kapott pályázatok száma, és nagyon érdekes szerintem, mert én teljesen egyetértek az a felvetéssel is, hogy egy ilyen hanyagolt terület valahogy meg egy fundraising szempontjából, vagy azomán gyűjtés szempontjából nem egy kifejezetten siker terület, ugye, és hogy ezzel kellene foglalkozni. Köszönjük Bel. Köszönöm. Hát én így azon gondolkoztam, hogy én ezt a kérdezem meg, de éppen ma utasztam egy fiatal jogász szalavillamoson, beszélgettünk, ez most se jelzár újsgányt, és mikor arról van, hogy látta a nevemet valahol, hogy előadtam az alapjogi biztos gyermekjogi civil koalíció, akarcsat, mert mi gyermekjogi egyezményt elemeztünk, és akkor megkérdezt, hogy az elembétészövetség, hogy került oda. És nyilván nem látta az összefüggős, és mondtam, hogy hát vannak ilyen Európai Uniós irányelvek, meg Európa Tanácsi. Tehát a ajánlások, amiben benne van például, hogy vissza kell szólítani az iskoléi zaklatást, a bullying-ot, meg az anos nemő szülőkkel felnővek, felnővek gyerekek, és ha írjint egy ilyen zaklatásnak, tehát ennek is, mindig benne vannak ezekben a stratégiákban, amelyekben Magyarországon nem valószínűleg semmi, de hogy ez a kérdés, hogy hogy kérdlódal, vagy hogy ez valakinek zavarbajtű, vagy érzékeltem már ilyet ilyen nagyobb fórmokon, ilyen kollíciókban, hogy ugye ugye az esetleg zavarbajtő lehet, hogy akkor mostok mit keresnek a meleg szervezetek. De egyébként, én a 90-es években dolgoztam sokat, a Nagy Orégen, a végigyekérdésévek, végén-kételésévek elején, a hátéatásoság valahogy, akkor akkor erőse volt az együttműködés, az induló civil szervezetek között, ez mindig meg volt, mertünk olyan találkozókra, megbeszélésekre, a kékpontal, és nyilván azóta a minden szervezeti így sokat nőtt és megerősöttek, és ugye elkönultek a területek, de ez a fajta nyitottsák, hogy az, ahol vannak azok a front vonalak, ahol az egyének jogaíról, meg az államintészkedéseíról, meg a kettő ilyen interferenciáíról van, szóval csoportok jogaíról, az most is érdeklődési körünkben van. Köszönjük, Edith. Én az összinte meglepődők között voltam, és eredetileg, amikor erre a felkért, akkor arra gondoltam, hogy biztos van, hogy moderátornak, vagy hozt esznek, vagy magam önkéntesnek szeretne, hogy mentes üjenek a valami feladatalól, és amikor kiderült, hogy tartalmi hozzá szól, és akkor meg különösen nem értettem, tehát én abszolút az értetlenek közé soroltam magam, és szabadkozni is kezdtem, hogy én nem értem, hogy mi tudnék ehhez hozzáteni, nem értek hozzá, hogy talán aztán végülő beszélgetésünknek ez lett a fontos formulópontja, hogy kell le ahhoz érteni a drogszakmához, hogy valaki hozzá szóljon a témához. Én alapvetően települési közösségek, olyan aktivizálásával, és mondjuk a közösségi részvéterre való fel bátorításával és készítésével foglalkozó szervezetnek vagyok a vezető, ez egy országú szakmai szervezet. És a beszélgetésben azért kiderült, hogy szükséglet és probléma szinten, napi terepi szinten találkozunk a drogőkérdéssel, az, hogy mit tudnak helyi közösségek kezdeni azzal, hogy a közöttük élő emberek között különböző szinteken, de mégis a droghasználat valamilyen módon akár a sociális problémát okoz, akár együttélési, akár bűnügyi, akár kriminalizált, akár bármit, és hogy ki segíte ebben, és ha már itt a kiszorulásokról volt szó, én a képviselen majd a beszélgetésben egy picit azt a részt, hogy a kiszorultak azok egy idő utána az állítólag vagy az általuk úgy látott, hogy bent lévőknek számára is elérhetetlenek, mert így meg is élik ezt a kiszorultságot. Tehát igazandiból nincsenek jó terepi tapasztalatok arra, hogy civil szervezetek drogügyben érintett civil szervezetek, hogy bemennének gyakorlat ilyen terepi kérdésekben. Egy példát hoztam, ha megengeditek az elében, ajánlom is a figyelmében mindenkinek, egy miskolci a vasi munka az, a vasenló élő lakosok most ebből megtudtuk. 35 ezer emberről beszélgetünk, és 10-16 százalékuk itt a statistikát mindenki mazsolázza úgy, ahogy szeretni, érintett a aktív valamilyen szerhasználatban. Ez egy kemény szám szerintem, azért 5000 fölötti koncentrált egymás fölött lakásról beszélünk. És ez a füzet ez úgy cületett, hogy aktív terep munkában, napi szinten akart bele a közösségfejlesztő csoportabb, hogy nem lehet ernékül dolgozni, hogy ezzel ne találkoznánk a segítséget most jelenpilatban, és ez egy nagyon jó együttműködés volt, de ezzel nem oldottuk meg, ami problémánkat. Tehát nagyon örülünk neki, hogy született egy füzelt, egy megyelyi közösségfejlesztő egyesület adta ki, de most eztől nem, a szélvást 19-ben nem tudunk tovább dolgozni, tehát azért azért az igaz, hogy van ami nyelvek találkozása is. Tehát hogy azt most itt tűnünk, az egy jó kezdet, de hogy azért azt gondolom, hogy a távol levésnek ez is a nehézség, hogy nagyon másonnan nézünk. Köszönjük, Judith. Mehet a csutíthetsz. Előtobb zavarba fogsz jönni. Nagyon megtisztelő a meghívás, de én nem lepültem meg. Tehát egyrészt 21 éve vagyunk a szektorban, mint a zívízszervezetek támogatói, fejlesztői, több 10.000 zívízszervezeti munkatással van napi kapcsolatunk, és hát mondjuk 250 zívízszervezetek konkrétan szerveződésünk, szolgáthetási szerveződésünk, különböző területeken. Tehát én természetesnek vettem, hogy itt aniók alapítványnak, itt a helye már csak azért ismert, a madászállnökséget személy szerint, és szakmai munkában is sok-sok évóta ismerem. Visszont ma, én nekem abban a szemét is, és helyzetbe voltam, hogy végültem a mai napot, és sokat tanultam és hallottam. Nagyon aktuálitásra van annak, hogy picit kinyisson ez a szakma, mert teljesen megleppet apasztaltam, hogy a kirekesztett társadalmi csoport képviselet az a úgyvetődik le a szervezetekben, hogy ők maguk is kirekesztetté válnának. Lehet, hogy ha az állam, meg a civil szervezetek dimenzőjában nézzük, amire ugye a fanny is szerződött, akkor lehet, hogy tényleg így érzékelhető. De szerintem a szektorban erős szó sincs, és én ezzel az apróba fogok léztvenni a megveszérésben, hogy nem, tehát a drogszakmai civil szervezetek, a szakma részei, szervezsrészei, számítrájuk a szakma, és nyilván az együtt működési pontokat meg kell találni. Oké, köszönöm szépen, és gurályzoltán menhely. Hogy meglepőttem e, nem lepőttem meg, mert tudtam, hogy kenyszét. Egyszer nem tudom elfelejteni a kenyszét, ugye a hajréktan eláltásban is nagyon komoly. Problemákatokos, van olyan szervezet, nem mondok nevet, ahol 50 milliós visszafizetés, és lebek, tehát hogy ezzel kellünk ezzel fekszünk, tehát tudtam, hogy a kenyszével összefüggésbe, vagyis hát azzal az eseményel összefüggésben történik az a megkívásom egy norvég civil alapáltal szervezet nagy norvégos összeévetelen volt, azt hiszem a Fogasházban, Fogasházban, mikor a borival beszéltünk, és akkor kiderült az, hogy kenyszis probléma az örök, vagy közös, és akkor itt a szeme elindult valami, és ez nagyon fontos, és tán az alakfontosabb, hogy egyébként ismertük egymást, alákozzatunk volna a Fogasházban egyébként, és meg hogy tulajdonképpen én az encséhezében is dolgoztam, és elég sok hendést ismertem, és tónképpen megtudhatam volna a más forrásból, és de nem tudtam meg, és ezt szerintem nem véletlen, tehát hogy bármennyire is ilyen húrcsánnak tűnik, de szerintem ehhez kellett egy ilyen nagy norvégos projekt. Szerintem az, ami műköteti ezeket, és nem csak a civil szervezeteket, egyáltalán valamit műkötett, hogy az emberek akarnak valamit, és ha sok ember akar valamit, kis csoportokban akarnak, és azokból, köszösen is lehet, hogy lesz valami. Ezt szerintem akkor van, hogy ha valóban vannak ilyen önállok és projektek, amiket ráadásul össze is hozott ez a kehi is dolog, nyilván egy kicsit jobban, mint egyébként a szajöttek volna, és szerintem ez a lényeg. Köszönjük szépen. Tudod, hogy a Zoli már bele is csapottabban, mit a következő kérdésben szeretnék már érintene, ahol egy picit már mélyebre mennénk, a képes érzetekem meg refleksziókontul, hogy amikor arról beszélgetünk közösen, vagy azon gondolkozunk, hogy a drogszak majd civilombucman intézményét akarjuk esetlegesen a jövőben együtt valamilyen módon fenntartani, és hogyha igen, akkor hogyan. Akkor két dolgot mindenképpen kikelemelni, és ezt azért is emelném ki a megengeditek, mert teljesen nyilván való, és érthető számomra, hogy más az előzetes tudásotok arról, egyrészt azért, mert nem volt itt mindenki idáig, másrészt meg egyébként is, hogy mit is csinált idáig a DCO. Két dolgot, tehát akkor ki emelnék hangsúlyozottan, az egyik az az, hogy a drogszak majd civilombucman nem a közvetlenül a kliensek, vagy az ügyfelek érdekeit képviseli, ugye, hogy az mondjuk egy általánosombucmannál ismert, a másik része pedig az, hogy rendszerszintű, tehát mintázatszerű problémákkal foglalkozik, nem egyedi esetekre repül rá, ha mondhatom így. Most ebből az aspektusból, és most már kinek-kinek a saját területéről, saját szakmai területéről nézve nem kell feltétlen sorma. Az olimáris mondott ugye egyet itt a kenszi anomáliják kapcsán, ami húsba vágó, amiről úgy gondoljátok, hogy ma most aktuálisan nagyon fontos, ha lenne egy olyan drogszakmai, vagy már nem drogszakmai, hanem egy civilombucmanunk, akinek teljes felhatalmazása lenne arra, hogy egy-egy ügyet képviseljen. Ez persze lehet egy birosságfele, szóló úgy lehet egy jelentés, készítése, bármilyen más olyan természetől, ami beleílik az ő profiába. Tehát, hogy van olyan markáns, aktuális őgy jelenség, amiről el tudjátok azt képzelni, hogy egy közös megbizásban mondjuk, ide tartozó lenne. Ki az, aki vállalnál, hogy elsőként edit? Aha, jó. A buzgui edzetelés. Sokat gondolkodtam, amíg már így a felkérés óta is, és hogy hol vannak ezek a közös pontok, ami egy kicsit általánusabb is, és lehet, hogy ez messzíról tűnik az indítás, de majd akkor valaki közelebb lép, hogy és visszatélek egy kicsit ez a települési közösségfejlesztés, tehát hogy a helyi lakosok részvé teríterűsíteni, cselekvéseken keresztül a felelőség vállalást, az állampolgári aktivitást, és ezáltal ugyan van olyan ügyek, amiről küngyű beszélni, és van olyan ügyek, amiről meg nehéz beszélni. Ezt ezt nem mondtam nagy újdonságot, visszont vannak olyan ügyek, amikről kötelező beszélni, vannak olyan dokumentumok, amiket kötelező elkészíteni, és mondjuk települési szinten a településfejlesztési stratégia, ami 15-30 éves dokumentum, a településfejlesztési koncepció, ami megennél rövidel, ilyen 5 éves intervallumok, és ehhez kapcsolódóan nagyon fontos, hogy például ezek a dokumentumok nem érinték egyáltalában azt, hogy a különböző általmakkal érintett szereplők, és akkor próbáken által a szavakat, ismerek és körülbelül merem is mondani, hogy ezek a kifejezések ezek nem kapnak képviseletet, akkor amikor egy ilyen anyag összeállítása megrendelése, a szakértői csapat összeállítása zajli, egyszerűen az, hogy az a területen a különböző, szocsális hátrányokkal élőket megnevezik, a szocsális szakma képviselői. A különböző üzleti érdeket ugye az üzleti szektor képviselői, és egyszerűen az, hogy a különböző szenvedébetekségben élők a különböző szerhasználó prevenció, ez egyszerűen nem jelenik meg, maximum az egészség űgy, de az egészen más aspektusból közelíti. Tehát én például, hogy ha most mondhatok egy ilyen példát, az biztos, hogy ezeknek a stratégiai ellegy doku, amiből utána levezetik a csalekvési terveket, tehát ugye minden, amiben nem van az legalább a hivatkozási alap, ami nincs ott, az utána még sok-sok-sokkal nehezebben letenni, és ez nem már ható el, az gondolom, egy picit ezen son más kielendés a mai magyar lakosságtól, hogy ezt rendszer szintre elmeljen, mert alapvetőn inkább ítélet alkotás az ati tűd alakossági beszélgetésen, hogy van elég bajunk, aki magának okoz még bajtne, hogy már most azt még most akkor különöste kintettel legyünk rá. Tehát ugye az érdemes és az érdemtelem volna ron húza meg, most ezt nem egy ítélet, hanem ez egy állapot szerintem, ahol én látom. Tehát ugye, ha ez egy megemelkedik ez a szint, és azt mondjuk, hogy igen, erről kell beszélni, igen, a lakosság számára érthető és fontos információk kerülnek be ezekben a beszélgetésekben, akkor mondjuk a zifuság és stratégia, az nem csak a szabadidő hasznos eltőtése és a cserkész mozgalom népszerüsítése vonalon fog mozogni, hanem adott esetben erérintet ilyen témákat tudnék még ezen a vonalon példát hozni, szerintem egy nagyjából ez a sik az első, ami ezen bejutott, ami biztos, hogy túlmutat egy közösségfejlesztő szervezeten, túlmutat egy drog ügyben érintett helyi szervezeten, és hogy rendszer szinten egy teljesen hiányzó szál. Így az költségvetésbe se lehet belmelni például egy ilyen típus úsort, aminek nincsen semmilyen stratégiai megjelenése, mondjuk, ha másnap a régívnális operatív programok szintjén. Köszönjük. Azért szólítól meg a beját, mert úgy érzem, hogy ez a kérdésehez közele lehet onnak is, hogy te éppen honnan érkeztelt, mert ma neked délután volt egy sajátos randevóda a minisztériómban, ugye? Igen, ez a felé mutat így kevésbé a drog szakmai rész, bár az is ennél igazából az LMBT csoportnak. Nem dolgozunk egy egyetentag szervezet sem, a hátérjok segínesem és a szövetségsem dolgozott még azon a témát, hogy a nemzetközi kutatások szerint a szerhasznát, és az alkól is nagyon erősen élem van a kiszorított csoportokban, külön leszokták bontani, és ugye az LMBT fiatalokat ezt különesen érinti. De ugyanakkor ezt így tudjuk, vagy olvassuk, de nem dolgoztunk még ezen a területen. De viszont, hogy ha egy kitágyítod annyira a kérdés, hogy általányos civilon bucman és nem a drog szakma, hát az igen, tehát azt gondolom, hogy az LMBT szervezeteknek egyre nagyobb... Eddig is dolgoztunk már ezt szervezetek, és én közös kiállásokat szoktunk megfogalmazni, meg mindenféle nyilatkozatott, vagy sajtó közlemény, de akár több szervezet ad ki, de hogy most ezzel, hogy például a bejedetetési kapcsolatnak a támadása, hogy ilyen megindult, és éppen erről volt egy megbeszélés, van egy ilyen szimbolikus testület, egy emberégi munkatcsoport, aminek több ilyen kisebb alcsoportja van, az igazságilm minisztriumban szokták összeérni, az egyik alcsoport, az LMBT jogi munkatcsoport, és ezt most mi hívtuk össze a szövetség, érent kívüli összehívást kértük a munkatcsoportnak, azért, mert a múlt héten biztosan sokan olvasták, hogy egy olyan törvényel vaslatott csomagortak be, egy salát a törvénybe, egyébként költségvetési tárgyú törvénybe, több mint száz oldala, és akkor ebben egy mondat van erről, hogy ami értelmezésünk szerint, és nem sok jogás értelmezés, és szerint ki üresíteni a bejedzetteljátási kapcsolat intézményét. És most egy kicsit ilyen civil szervezeté oldalról lánézve, ti mint LMBT, ugye ennek olyan szégyelősen mondtad, hogy mi a neve emberiogi bizottság? Nem emberiogi munkatcsoport, azon belül van egy LMBT. Igen, és az emberiogi munkatcsoport tagjaként, kvázi nem értesültetek direktbe erről, hogy készülőben van, ugye egy ilyen fajta... Nem, hát ez megkerülték, ezért lényegesíték, hogy egy költségvetési tárgyú törvényben csomangolták, mert akkor nem kell egyesztetést tartani, akkor nem kell értesíteli senkét. Szerint, igen. Úgyhogy ennek nyilván ez is lehet mögötte, hogy neve hát, hanem veszése senkét, de úgy különben sem kell óla társadani konzultációt rendezni, és megkérdezni szakettőket, vagy civil szervezeteket. De hogy ilyen esetekben, amikor erről értesültünk, akkor minél több fórum és minél több szervezet, vagy ilyen figyelő, vagy ilyen ombucman, éppen erre az ilyen fellépésekre nagyon-nagyon superül alkalmas lenne. Aha, tehát egy ilyen watchdog szerő, szeretbe gondolsz? Oké, köszönjük. Barbara? Pont azon gondolkoztam, hogy mi mennyire egy ilyen másik elentétes irányba indultunk el civil szektorban. Én nem szeretem ezt a szektor szót, de a civil társadon fejlesztése kapcsán, mert hogy pont az kérdőjeleződött, meg hogy lehetem a Magyarországon, egyébként ugye a központi kormányzat felé sikeres érdekérvényesítőunkát végezni. És hogyha ez megkérdőjeleződött, visszontot vannak pont azok az alúról jövök kezdeményezéssek, legyenek akár nem bejajdzett szervezetteket a mozgalmak, akiket viszont lehet valamiamodon segíteni. Plánel, hogy mi az, látjuk, hogy nagyon sok civil szervezet elfárad kiéget, nem találja az új utakat, és ezek az új mozgalmak, ezek az önkéntesen szerveződő hip-hop összeálló rendszerek valójában, amit itt a migránció és satovi kérdések kapcsán is lehetett tapasztalni. meg így hordozák magukban, hogy hoznak újat kreativitást, inovációt. Most nem akarom természetesen a kisebbíteni a bejedzetszik vizszervezetek érdeményet sem, de hogy mi meg pont egy ijjelni ráimba kezdtünk el gondolkodni, hogy ha országos szinteken nem megy, akkor hogy el lehet viszont alúról mindezt megközelíteni és csinálni. És pont emélyat egyébként így nagyon facsaltam az agyamat, mit egy rubikhozkal, amikor megkerestetek, hogy egy ilyen kitágyított értem, hogy civilombúcban, és most csak ilyen, tehát hogy ahhoz, akkor most be kellene dobnunk civilizszektoros problémákat, ugye nyilván majd így tudunk sorolni most, akkor én mondok egyet például ez az átlátható finanszírozás, vagy pénzosztás, azzal kezdheti valamit mondjuk a civilombúcban, ugye, mert most ezek a napokban így elég érdekes hulámokat, akik a varnak ezek a kérdések. Akkor a másik, ez már lehet, hogy a múlt, de sosem lehet tudni, hogy tényleg problémázni fognak el a nemzetközi forrásokat kapó civilekkel, tényleg akarja majd a magyar kormányzat nagyobb ráállátást az nemzetközi források beérkeztére azok felhasználására, hogyha történik nyilván valan ilyen, akkor azt gondolom például az egy tipikusan civilombúcmani ügy lehet, amikor ebben állásfoglalás születik. Amit én egy civilombúcban részéről nagyon nagy kihívásnak éreznék, hogy ma magyar országon, de cáffolyatok meg, hogyha nem így van, de szerintem nincsen igazán egy országos civilhállózat vagy több párhúzamosan. Egyáltalán nincs, akkor hogyan lehetne, tehát hogy kideleg állja ezt a civilombúcmand, mi az önlegitimitizációja, azok ilyen elég nagy kérdések, még akkor is, hogyha kvázi sektorjális kérdéseket fog, akkor ő képviselni, akár nemzetközi dekrétumokra vagy bármire hivatkozzal. Most én hirtelen ezeket tudom mondani. Nagyon jó, köszönjük szépen. Jó, csutit. Fűzném tovább ezt a gondolatban ezt, tehát hogy, mi lehet a funkciója ugye egy ormúcmannak? Ha kicsit lesarkítjuk, lehetsz el is így, és szerintem ugye két nagy területon, az egyik a részvétel, tehát a civil ágazati ügyekben akár sektorális ügyekben való egyesztetések érdeképviselett. A másik pedig a finanszírozás, az állami finanszírozáshoz kamcsolódó problémák, ugye, amit itt is ugye a leghangsorsabb volt eddig. Hát mind a két esetben őrült viányoságokat látok, egyrészt ugye nincsen a sektornak érdeképviselete, ágazat érdeképviseletek pedig ugye ugyanazal küzdenek, amivel a délelőtt is láthattuk, tehát becsújértek megmagatokat, nektek legalább van államtitkártokat, vagy helyettes államtitkártokat, aki néha megjelenik. A civil sektor a foglalkozó rendkívül hosszú növő államtitkárt én még nem láttam, a nevét mindig elfelejtjük, mert soha nem jelenik meg sehol. Tehát semmi rendezményen nyilván van, aki látta, nekünk még nem sikerült, és mindig az az egyik kedvenc kérdés ilyenkor, hogy na, aki tudja a nevét, mondjuk egy olyan felkészült civil szervezetek, hát, mert jó, igen, te ismerend. Tessék? A la torcaíról, háromval ezelőtt volt a la torcai, következő vállasz lehetőség. Igen, így van, de a torcai volt az úgy a tutajára az, aki megjelentés értet is hozzá, tehát lehet, hogy nem volt egy platformon velünk, de pontos, az igen, de legalább értebb, hogy mit beszélünk, az egy nagyon fontos történet. De azért mondja a megfejtést, tehát hogy most már nem értem. Gőzöm, sincs, sajnos, sincs, tudom. De nincs is jelentőségét, tehát arra próbáltam utálni elnézést a poéntírozásére a történetnek, hogy sajnos nem látjuk a készséget, a fogadó készséget a túl oldalon. Tehát nyilván egy együgyben, ahol nagyon karakteresen ki lehet lépni, talán még mozgosítani lehet, ugye ez az öldeknek megy jól, valamennyire az LMBT-nek is, vagy néha a fogyatékkal élőknek, hogyha egy-egy konkrét kérdésre ágnanak, utcára hívnak X-támú civil szervezetet, vagy támogatót, akkor ott periférikus kérdésegmenel lehet érni sikereket. De az egyesztetésnek nincsenek ma formályi állami egyesztetésnek semmiféle rendszere, a jogszabály egyesztetésekre, ugye még kim vannak ide egy részletelő törvényemért annyit küzdöttünk, kim vannak az egyesztetések három pescuma be vannak zárva. A legjószáldékkal fölmegy az ember és sír, a jogszabályi kötelező körökön. Tehát ezek belehet energiát fektetni, nagyon meg kell gondolni, amelyik beérdemes azt gondolom, de hajrátát csináljuk és együtt biztos több lejutunk. A másik édes az állami finanszírozási. Csokat gondolkodtam, a lányokat meg is kérdeztem a szünetben, hogy a drogszakmai civil szervezeteknek a bevételéki rendtős része úgy tűnik, hogy állami pénc. Azért szeretném jelezni, hogy a 2009-es, minek hívjuk, gődörbe esés óta, a szektor áltánozszinten, tehát a civil szervezeti bevételek között egy kisebb hangsúlyt kap, az állami forrás. Jól emlékszem, akkor 2014-ben utaljára adatunk a 20-9 százalék volt, a teljes szektorális bevételben az állami forrás, és ennek már ugye 3 százalék a tau, amit nyilván tudjuk, hogy kevési a... Na mindegy, teljesen égten, mi nem egy a tau? És ugye ez az óta tovább csökkent, tehát jól szándékkal sem mondhatunk többet, mint ugye a szektor bevételének negyed-e költhető állami forráshoz, ami ugye azt jelenti, hogy ezen a tíren sem olyan nagy blehetőségek vannak. Nyilván, hogyha konkrét példákat szeretnék, mert ugye azért azok vannak a NEO. Tehát a NEO ugye, mint a legtöbb civil szervezet által elérhető állami pályázati forrás, ott mondjuk lennem itt enni, tehát az nem kérni, és hogy ott azért ezer támadási fölöltet nyújtanak naponta, az egyébként civilnek hívott, de legáltak munkájába kapcsolatban is. Bocsás, meginte, hogy kérdezzek csak annyit zárójában, mert nekem nem teljesen egyértelmi, hogy az állami finanszírozásban bekövetkezett negatív változások, amikor felhívod a figyelmet, akkor elsősorban azt akarod üzenni, hogy vannak a drogszakmával a szemben olyan területek, akik egy kicsit ügyesebben tudták átélni, túlélni ezt az időszakot, és egy kicsit stratégiát váltottak akár a domány szerzés, a domány gyűjtés szempontjából, vagy éppen azt akarod mondani, ami sokkal inkább a DCO-hoz tartozhat, hogy az érdekérvényesítésben egy sokkal nagyobb nyomást kélenekifejtelő. Hát személyes véleményem, hogy feleslegesen fejteni inké a nyomást. Tehát nyilván a normatív finanszírozás esetében elkedvehetetlen is kötelezőföl kell éppni és harcolni kell. Tehát azok a feladatok, amikre szerződések költetnek, vagy nem költetnek, és az államtól elvárható bevételt kell adjon, akkor nem kérdés, hogy harcolni kell. Én azt gondolom, hogy azért elindult a szektorban egy komoly szermületváltás. Én inkább úgy hívnám, mincs stratége váltásnak, mert kevésekben van meg a stratégiai tervezési kénye és lehetősége. Igen, tehát általakultak a forrás térképek szervezeti és szektorális szinten is. Sokkal hangsó és a válalati források őrvendetesen, bármely mindig kismérték bennőnek a lakossági adományok. Azok a kérés, hogy az NCT-át típusú forrásokat hovasoljunk, meg az Európai Uniós közölten forrásokat, de ezeknek a jelentősége is megnőtt, mostan megint csökken, de az elmúlt időszakban folyamatosan növekedett. Tehát a szervezeti szinten megtalálták a szivílszerőzetek egy jelentős része a változás lehetőségét, megtalálta olyan vállatokat, amik látnak fantáziát abban, amit csinál, megtalálta azokat a lakossági támogatókat. És direkt támogatókat mondok, aki mellég tud állni. Én elfedül pénzről van, hogy szó, ha nem egy bázisról. A sokszor hangzott elmar is, hogy a probléma a társadalmi, alapvetőnek társadalmi probléma, gózról beszélünk. Sok szivílszerőzet úgy döntött, hogy a megoldás is társadalmi kell legyen, amit azért a legtöbben nem azonosítunk az állammal, szerintem mit szivileg különös képennem. Tehát próbálkozik a szektorkon és a szervezetei, de azért nem mondanám, hogy fákás menettelt, hogy azért rengeteg probléma van, csak ha a zombucman eltőségére próbáltam ezzel utálni, hogy ez azért beszéljük külha a szektor egészét nézők, és finanszírozásról beszélünk. Oké, köszönjük, és Zoli. Egyszer voltam egy a zombucman hivatalban egy megveszélésen. Meghívtak. Régem volt. És akkor ugye a sok öltönyös jogázültat, fiatal emberek, és egyszer bejött egy pulóvára sem már, és nagyon furcsa volt ugyanúgy, mint én is, furcsa voltam egy ilyen sziviles volt ő is, és kiderült, hogy a nem tudom, milyen szuperprofessor valahondanak, csak így vagyal szármadás és hazajt, és nem is ez a lényeg most csak kalandozom, és ha elkezdtem mondani, hogy miért, és milyen súlyan kell legyen az ombucmani feladatok között állami és szivíli, és ugye az egyáltalán nem egyértelmű, hogy az ombucmani feladatokat állami keretek között kell végezni. És amelyre vissza tudok emlékezni, természetesen nem tudok le teljesen visszaemlékezni. Én úgy emlékszem, hogy azt mondta, hogy igen is van, van jogos útság, hogy általában az ombucmani munkának egy tesen független körbe. És én azt gondolom, hogy ha valami tapasztalat itt összegyül, egyet megtapasztaltunk, hogy az megtapasztaltunk, hogy ez igaz szerintem most ebben a dologban, és amit fantáziálhatunk, hogy milyen keretek között lehetne egyébként működtetni, de szerintem maradjunk a rájárit, amelyenben most működött. Vannak pályázatok, van egy visszajnak független pályázati forrás, hogy lehet, hogy egy ideá, hogy még egyszer a Norvég lesz, ez nem ide, de mondjuk, igen. És akkor ez így tud lenni, és most már tudjuk, hogy ez nagyon jó. Tehát most már ezt tapasztaltuk, és azt gondolom, hogy lehet, hogy sokkal ombucmanabbi is tudna lenni, adott esetben. Tehát, hogy olyan, mint egy ilyen, én ezt gondolom erről. Te tulajdonképpen azt is mondott, hogy most akkor ezt itt tartsuk melegem, vagy lanyosan, és akkor ki kell várni azt az időt, amikor újra lesz egy lehetőleg krülföldi forrás, mert azt nehezen látom így, hogy hazaiforrás találunk arra, hogy egy civilombucban tudjon működni, a civilszakban adott esetben az állam ellen. Azt meg pláne nehezen, hogy mondjuk egy vállalati financírozó fog emelni állni. Nem tudom, hogy ilyen a legnagyon tudunk mást tenni. Tehát én nem látom ott a szervezeteknél, azokat a nagy forrásokat ezeknél a civil szervezeteknél. Én azt gondolom, hogy egyébként én láttam már karongvarnyút, vagy mit tudom, és aztán volt már olyan, amikor egy olyan ember, akiről nem is gondoltam volna, bejött egy szervezetek, és azt mondta, hogy van neki X miliója, és leesett az állam, tehát hogy nem... biztos, nem vagyok abba biztos, de lehetne akár egy sponzor, akinek van annyi pénze, és ez fontosnak tartja, hogyha ügyesen mondjuk, ezt tudom, hogy nagyon messze van most. Most jól van egy programzárás, ismerem, és akkor utána mi legyen. Én a saját perspektívámból, úgyhogy az azért mindig jeleszni kell, hogy a civil szervezetekről beszélünk, de hogy a hajléktan eláltásból jövök, és abból a perspektívából a civil szervezetek között, vannak olyan szervezetek, amik olyan furcsán civilek, tehát ugye a Málta is szeretett szolgálat is, és a Vörös Kereszt is ebben... Azért úgy értem a furcsán civileket, hogy olyan nagyok, hogy egy iszonyatos gépezetük van, tehát hogyha ők egy elkezdenek, mondjuk egy jogi ügyet tárjanak, akkor egy 5 ügyvédet fogadnak egyszerre, szóval, hogy egy más lépték, tehát kinyölték azt a civil szervezetes léptékünk. Tehát ez azért hozzá tartozik, szerintem. Úgy látom, szeretnél reagálni, ugye? Én bevalom én a magam részéről... Hát azt Noznesznek tartanám, hogyha a civilombúsz mondtam, a civiliszervezeti adományok tartanák el. Tehát ugye lehet, hogy egy projekt keretében lehet, az ő fogalmas instevékenységére pályázgatni, de az, hogy minden ismerjük fel ebben az érdekünket, és akar ne érjen, az meg ha v5.000 forintot, mondjuk, pár száz szervezet részéről, hogy ezt összedovjuk, tehát hogy nyilván valóan, akkor ennek egy olyan, most hívjuk, hogy civil intézménynek kell lennie, hogy mi elhigyük, hogy nekünk ez jó, és legyen a tevékenysége, csak szerintem, akkor az a miénk. Nem akarnám elvinni nagyon a szót, még nem vagyok arra felhatalmazva, nyilván, hogy ilyen belügyeket most itt kidumáljak, de azért a pénzügyi kérdés, hogy mit tartasz Noznesznek, a zárholyába hozzá kelltenem, hogy 4 órakkor kezdődik itt a madásznak, a közgyülése, és minden évben a közgyülésem van néhány olyan szervezet, jellemzően 2-3, aki az éves takdiát nem tudja kifizetni, és akkor van egy belső poli szink, hogy különböző módokon bizonyos feltitelek mellett, úgymond megmenthet a szövetség egy-egy szervezetet, pusztán azért, hogy a taksága ne szűnjön meg, aminek nagyon fontos. Úgyhogy nem tudnak tűnik, és végtel rókon szemvesnek ez az atitőd, más felől meg a tények azért azt mutatják, hogy még ez is komoly nehézséget jelent. Mondjad? Ha ezt kapcsolódik, ezzel a pénz. Abszolút mindenhez tudnék már hozzá szólni, de most próbálok szűkíteni. Mindenképpen ahhoz, hogy tehát az ingot bennem is, és föl is írtam, hogy ha kérdezel olyat, nem tudom, hogy kérdezel el, hogy dilemmák, vagy ilyesmi, egy elképzelést, vagy egy intézményt, alakítson ki, amelyben alapvetően, amelyik ezt szemben alapvető a bizalmatlanság, alapvetően kirekeztő, alapvetően, alapvetően, alapvetően, és hogy akkor egy értelmes erőfeszítése, hogy ettől a rendszertől kiköveteljük, hogy legyen egy olyan intézmény, ami majd kedves lesz számunkra, és bízunk bennel. Úgyhogy azért... Na ezen gondolkodtam, ezen is, és csak itt hoznál vissza, aztán gondoltott a szemcsutiponte mondtad, hogy ugye a társadalmi problémára, a társadalmi válasz, és most amióta megpiskáltál ezzel a beszélgetésre, hogy jöjjek ma ide, és akkor a arcommal együtt adjam, hogy én ehhez nem értek, de mégis ittül. Azóta tényleg azban bennem, hogy mennyi ponton tudnának kapcsolódni azok a szervezetek, akiket én kép is elek jelen pillanatban, mint elők, ahhoz az ügyhöz, hogy igen, és vannak, és én most egy picit azért kitisztítanál, mert beszéltünk itt drogszak mai civilombucmarról, és aztán, hogy egy civilombucmarról általánosan, én most visszatérnék egy picit abban, eken megragadható volt ez az, hogy most van egy értelme drogügyi civil, vagy drogszervezetek civilombucmannyáról beszélni, én még nem léptem átabb, hogy akkor most egy egész sektor elétornászunk egy néhány embert, vagy egy darabot, de visszatérünk ebben, akkor azt gondolom, hogy itt jönnebe az, hogy ha van egy jó intézmény, akkor azt utána meg lehet nézni, hogy kitámogatná, vagy ha jól úgy alaki kúki az az intézmény, hogy kitámogatná és miben kerülne, akkor nem a drogszakma szervezeteit kell csak megkérdezni róla, hogy mivel állna mellé. Tehát, amit felmutattam ezt a füzetel, te mögött az van, hogy az ember próbál partnereket keresni, jól ennél, ha nem nekem kéne ezzel foglalkozni, mert nem is értek hozzá, végül az eredmény az, hogy egyetem és egy két ember együtt működéséből lesz egy füzet, nekem óriásilag nem nagy segítség, most már tudom mondani, hogy tényleg sokan drogoznak az alvason, ez szuper, de most akkor mi van, mikövetkezik ebből, azt nem tudom. Tehát, hogy valahogy ha problemát hoztjuk meg egymással, akkor elképzetül a megoldásban is többel mondtam volna kicsit összeszedett ebben, tudom beszélni. Köszönöm. Azt mondta az előbb az edit, hogy förértem gyorsan magamnak, hogy akarunk-e azért harcolni, hogy most egy kicsit a kérdést így át varjálnám, arra, hogy akarunk-e harcolni. Még pedig arra gondolok, hogy ugye amikor a drogszakmai civilombúcman intézménye létrejött, akkor nyilvánvalóan az volt bennünk a szándék, hogy egy nagyon kiláltástalan helyzetben, egy olyan lehessen a kezünkben, már bocsánat, hogy ha most a fani személyében valósul ez, vagy testesül meg, de egy olyan eszközünk legyen, amelyik tényleg eredményeket tud azért elérni. Ugyanakkor, azt hiszem, hogy ezt te is meg tudnád meg az előzőombúcman a hajnal is erősíteni, hogy azért az a folyamat, ahogy ennyi ügyről, amikor elérkezik az ombúcmanhoz egy jelzés, onnantól eljut odáig, hogy adott esetbe bíróságra lehet, vagy kelvinni együgyet, azért az nem feltétlenül diadalmenetként szokott folyni, mert, hogy nagyon sokszor tapasztaltuk azt, hogy egy egy szervezet jelzi ugyanúgy, meg a másik tíz, vagy húsz, vagy száz is, hogy igen, mi is tudjuk, hogy ez a probléma, akár csak a pályáz, minisztériomi pályázatok terén előfinanszírozott és még lezáról, a projekt lezáról után kapjuk meg a pénzt is, a többi ugye, hogy csak egy példát emléld csak a korábbiakból, tehát, hogy nagyon sokan tapasztalják, de valahol a kurázi egy kicsit hibáldzik, tehát az mondja a szervezet, hogy bocs, én nem szeretném a nevemet adni, én nem akarok a reflektor fénybe kerülni, még akkor sem, hogy ha így összekapaszkodnánk, mert ugye az úgy véd meg mindig el mondja, hogy biróságra olyan ügyet lehet vinni, ahol ott áll a az, akinek a problémája van, tehát ő nem fog tudni képviselni valakit, aki nem akar mögöttem megjelenni. És egy kicsit összefüggésben érzem ezt a kérdést azzal, amikor a barbara azt mondta, hogy azt érzi, hogy az organizált szervezetek egy kicsit elfáradtak sokszor, és lehet, hogy jönnélkén az alulról jövő kezdeményezéseknek, amelyek organikus módon valahogy frissebbek, vagy bátrabbak, nem tudom, tehát összefoglalva ezt a hosszú és bonyolult kérdést, igazából, hogy ti tapasztaljátok e azt problémaként, hogy vannak rendszer szintű gondok, a területeiteken, de a szervezetek nehezen vállalnak be azt a fajta nyilvánosságot, amely egy ilyen intézményvel elkerül hetetlen. Igen. És mit szoktatok ilyenkor csinálni a rábeszélés technikálja, hogy hát gyerekek, de így nem fogunk egyről kettőre hátni, vagy mondhatok konkrét ügyet is, vagy akár már nem mondok a kicsi szervezetek, tehát hogy csak nem jó gép, mert én az baromina nem értek, hát nekünk is van olyan terület, ami nem sajátunk, az etikus adomány gyűjtő szervezete. Hát 6 éve, 8 éve, már nem is emlékszem, mi óta küzdünk ízen a történetel, és összált, és jelentem, tehát, hogy pénz nélkül, amíg a bátori mögötte volt, addig még úgy volt pénz, de most már 3 éve nincs, takdi a salapon, önkéntes munkával, nem kisméletű szívés szervezetek, de a tengeri maladsz védők ugyanúgy tagja, mint a Greenpeace, és már vagyunk 28-an, és annyi a célünk, hogy az adomány gyűjtésetikus legyen, és aki ezt fölválaljon, azt úgy van tegyel. És azért a szózát, ezt mondja, nem rossz érzés felvállalni, hogy egy kús vagyok, amíg azért abban az úgyben, amikor... Nem, nem, ez másra válasz, de az egyébként föl kell vállalni, tehát hogy egyébként egy csomója a megkötésseljár, amit viszont szervezeti szinten kell megoldani. Tehát egyrésztre azt gondolom, hogy lehet összefogásen eredményeket elérni. Másrésztről pedig és kívhossz érül ezt gyakorlatilag a szervezet saját maga nyugodtan eldöntheti. Tehát igazából szerintem, hogy rengeteg esetben azért nem harcolunk, mert mindenki jobban szerette a klien se kell foglalkozni, vagy éppen egy szakma janyagot összálítani, vagy az úgy, vagy a közösséget fejleszteni, mint a bírósági ügyekben harcolni. Tehát itt nem felt el a kiállás hiánya, hanem az erre való ember vagy kapacitás hiánya is játszik. Én azt látom, és ha ezt nézzük kommunikációs vanadatoknál, vagy a fundraising-nél, ugye, amit a barbara is említett, nem arról van azt, hogy nem szeretnénk adomány üteni, vagy nem szeretnénk kikommunikálni, hogy milyen zseniális eredményenk vannak. Például, például a ombucban tevékenységéről azért, jó me kellett nézni, hogy tudjon az ember, pedig szerintem arról, mire lehetett volna jó habot verni tessék, habot verni. De zöldi jó ombuc van, ként be, vagy nem így hívták jövő nemzedékel, köszönöm. Jövő nemzedékel ombuc van, ként beváralta a sektort, tehát gond nélkül, mi mind nagyon nemzöldek, ott sorakosztunk, rengeteg a járlással, rengeteg konferenciával. Igen, tehát ő a Sándor erre alkalmasa volt, hogy habot verjen, de bögötte is volt a sektort, ott beváraltuk az ügyékel, tehát volt egy erő, amiben hindi lehetett. Tehát, bocsán, az személyes nincs a történetben, tehát sokkal könnyebb valami mögébb beállni, aminek van egy előttünk, tehát hogy a Greenpeace-e könnyű tüntetni. Tehát hogy, és mert tudjuk, hogy nem fog belehalni, lehet van esélye, tehát el hiszük neki, hogy ha nem sikerül, akkor föl fog mászni, hogy csúcsá, odakötőzni magát az akárhova, és nem fogja hagyni. Tehát ezt a hitet, azért valahogy át kell adni, mi előtt azt várjuk, hogy arcsal vállalt be, hogy lehet, hogy elbúksz. Vagy iszonyatos mennyiség munkát, ugyanamal ezt agathatnak, hogy a szervezetek rész, tehát nem csak a térészetekre volt, ezekben engedtek munkanom az ő részükből is, és egy kéte sikert. Tehát én azt gondolom, hogy nyertes ügyek mely az a civilek is szíveseben állnak. Na, akkor folytatva ugyanezt, hogy mi azt érzékeljük, hogy ugye a különböző, tehát a civil szervezetekem belül, ez nem tudom egyébként, hogy hát a drogszakbánra mennyire jelemző, de hogy most érkeznek el a szervezetek, odal, hogy emberi jogi szempontból tudják értelemezni azt a területet, vagy a kérdés felvetéseket, amikkel foglalkoznak. Tehát, hogy nem szóciális szolgáltatóként, nem nem tudom még mit tudnék kulturális szervezőként sa többi, tehát, hogy ez az egész emberi jogi megközelítés, valójában 89 óta, ugye nagyon nehezen ment át, és hogy most ébrednek fel területek, de hogy ennek az ébredésnek szerintem az egy nagyon fontos ilyen motivációja vagy az egyik oka, hogy maguk az emberek, akik dolgoznak a civil szervezeteknél, elkezdtek aktivistában gondolkodni, vagy ő mondjam, hogy bátrabban és érdekérvényesítőben, tehát az érdekérvényesítés, és az valajában egy létmód, az életű minden területénél érdeket kell egy ponton érdekérvényesíteni, vagy igen, és hogy ezért az egy nagyon furcsa betokozódása volt szerintem eddig a szektornak, hogy nem tudta az, hogy neki kommunikálnia kell, például azt, hogy mit érte el, vagy hogy mi az a hatás, amit sikerült a munkájával, ugye tényleg így elérni, és nem volt köze az emberek, ez ugye azt hívjuk az, hogy nincsen társadalmi beágy az ódás, hogy nem bátrak ez, és mint, hogyha most nyilván az adott környezet miatt is illetne valami forduló pont ebben, hogy talán már jobban oda merikr hakni az arcukat, úgyhogy én nem mondanám azt, hogy az paszt nem mernének beelni a szervezetek egy ilyen úgyhogy nem menének el, de az biztos, hogy még az irány kérdéses és gyengelámbakonál. Abszolút elismerő, és elfogadva ennek a kritikáját, hogy az eredményeket kommunikálni kell, mert az adja meg az erőt a tovább lépéshez. Emelett hagyj ezen meg azt azért, hogy 2014 májusában álltföl ez az intézmény. Tehát az azóta eltelt idő tulajdonképpen ez a két év. Egy nagyon rövid időszak volt ahhoz képest, hogy olyan bírósági ügyekről van szó abszorlom, vagy olyan elég összetett jelentések születnek meg, amelyek nagyon-nagyon időigényesek voltak. Tehát tulajdonképpen mi ezzel folyamatosan most egy kicsit ebből a saphkámol beszélek, mint madász, vagy mint az egyik ilyen ernyőszervezeti képiselő, aki közelebbről láthatta a déciamunkáját, mi folyamatosan abban a dilemában voltunk, hogy van jön a takszervezetek, mit érzékelnek ebből, de addig ameddig nem tudsz sikerről beszámolni, mert az mondod neki, hogy a rév most megy a másodfokra, most megy a kúriára. Persze ezeket kommunikáljuk, de ettől azért olyan örülz, nagy forradalmi hangulat nem lehet szalátsuk be. Mi kell várni azt a pontot, amikor összeszedve, és bizunk benne, hogy ez a maja alkalom, azért ilyen volt, amikor összeszedve lehet látni az pontról-pontról, hogy lehet, hogy nem volt sajnos annyira látványos ez a tevékenység, de emben őrül csak munkavolt, és auszképes, nagyon szép eredményeket lehetet elérni, hogy tényleg csak két évtelt el. Ehhez kapcsolódik, mondjad. Csak szerintem, most ahogy így, tehát fontos volt, amit elmondtál, és rávilágított arra, amit az elején próbáltam lehet, hogy nem túl ügyesem mondani, de szerintem azért visszatérni kere, ahhoz, hogy akár drogszak, majd civilombucmarró beszéljünk, akár majd máshold, de én most én maradnék ennél a témánál. Nagyon fontos, hogy aki benne van az a megoldás oldaláról közelit, mert már túl van a problémákon, tehát nagyon sok problémát tud definiálni. Viszont a támogató kapcsolódó szereplők, mondjuk akár szakemberek szervezetek, mások azok pedig a szükséglet vagy a probléma oldaláról tudnak kapcsolódni, és azért ez egy olyan dolog, amit való, hogy össze kell passzintan itt, a te elfogadni azt, hogy én mal nem tudok leelkesedni, te tudok leelkesedni milyen ügyesek vagytok, hogy ezt megcsináltátok, és hogy milyen klassz ez az ombucman, és még az is lehet, hogy haza mennék is eldítságszem majd a kollegáknek, hogy gyerekek van ilyen a világban, és sőtni nálunk is, és basszus mérem hallottunk erők, hogy ezt itt ma van és nem tudom én, és vagy az mondom, hogy elmentem erre a fura megbeszélésre mert nem tudta, mely hívta kell, de hogy basszus mennyire, vagy bocsánat a szavak ére, egy mennyire értelmes volt, meg fontos volt, még miutott az eszembe, de ettől az én általán megszólítottak között, azonnal az lesz, hogy na, és akkor a mi, szükséglet, ugye, ha éhes vagyok, akkor lesz ebből kaja, vagy, hogy ha fázok, akkor lesz ebből valami melegség. Tehát, hogy azért ez egy másik oldal, és meg kell találni azt a dolgot, hogy, és itt mondok a csak egy példát, hogy amivel mondjuk így az még egy pillanatra az legeső kérdéshez vissza, hogy ami szükséglet szintén jelentkezik, ugye ez az alacsony küszöbű szolgáltatásoknak a hiánya, és az ehhez való bármilyen civil aktivitásnak lakossági közösségi megmozdulásnak, a tótális eltaposása ma Magyarországon, tehát az, hogy egy közösségi kávézó az nyitott legyen arra, hogy mondjuk valamilyen hatás alatt lévő kölyök bejöljön és ne, az legyen, hogy már az ajtonákival nérva sok tiltótáble, hogy mivel nem jözbe, tehát ugye már beszílőbe sem egy, ha nem mondjuk, tényleg ez az alacsony küszöbb, hogy így betud súhanni, és akkor majdot történik vele valamilyenek volt értelme az életében, tehát például ezzükben biztos vagyok benne, hogy sokkal nagyobb támogatótság lenne, mint, hogy a kenszi jelentés, az most akkor nehéz, hogy meg lehet ennyire nyerni egy perr. Tehát én ezt ma fölfogtam, hogy ennek megkor a jelentősége, de ezt valóban eztől nem leszek forradalmár ezzükben, viszont a valaki ezzükben hozzám szólni, hogy te figyelj az összes nyomorul terepeden, szedmál össze, hogy hol van probléma azzal, hogy krimilagzálják ezeket a gyerekeket, hogy kirekeztik őket minden honnan, hogy büntetik, hogy a szülők büntud. Szóval, hogy ha elről valaki, azt mondanám, hogy elről lehető. Ez érdekes, mert fölfogom az agyammal, hogy ez nekem is elemi problémám, hogyan tudunk lépni le, hogy ti már megoldásnál tartotok. És az is lehet, hogy nincs akkor a különbség, hogy nem kell végigjárom nekem is ezt az utat. Most próbáltam egyesztemes összebébeten, hogy ne báncsak megmást, hogy hol tart. És akkor még itt jön az, hogy a támogatótság például az, hogy ma Magyarországon senki nem foglalkozik, ennek vagy legalábbis én nem tudok róla, és ezen a terepi gyakorlati szinte, hogy a szülők, hogy hol vannak a szülők ebben, hogy ki az őt támogatásukat hova lehetne bekötni? Csomó ember szerintem ebben nyitott lenne, de ez a probléma oldal. Rögtön odadom csak elnézés, mert el fogom felejteni, az edítnek még annyit, de ezzel azt is mondott, hogy gyakorlatilag megfontolandónak tartanáda azt, hogy eleve nem szükséges egy olyan fajta nem DC-ok, a civilombucmanos profilváltás, hogy nem civiliszervezeteket kellene, hogy képviseljen, hanem konkrétan az ombucmanos hasonlóan az ügyfeleket a terepelrébőket vagy ez nem feltétlen jelenti ezt? Ilyen empilanatban abból a székenből beszélek, és abban gondolkodtam az elmúlt időben, ami óta szóba hoztad, hogy van 11 szervezet, akivel dolgozunk rendszeresen, akit ak szervezetünk, és ezt a problémát, és majd nem mindenki hozza, hogy egyszerűen település fejlesztési, közösségfejlesztési, bármilyen úgyben ifusági közösségi munkában nem lehetené, külről jehez ne értséne, tudján el, egyen partneret, ne féjtőlle, ne aggódjtőlle, ne lépját inkább azért szükebre veszed a határokat, mert fél szattól, hogy magadalt a szervezeted el, a pozíciódata, a kapacitásai vagy esetleg más bajba sodorsz, ez a szakmai szervezeti szint, akik másra foglalkoznak, de másik oldalról látják ugyanaz, mondjuk én a szent királyi torvasom, ti meg a vizet látjátok, de atta még ugyanazt a palackot nézzük, és én több más fogok magyarázni nektek, de hide el, hogy ezen ott a felirat, ti meg mondjátok, nem ez egy tiszt a víz. Tehát tőnk, ha rájövünk, hogy ez ugyanaz, akkor és a szervezeti szinten is el tudom képzelni, nem tartanám feltitlenül fontosnak azt, hogy egyesével. Tehát ez a zombucmani szinte szinte, ez pont szervezeti. Mi az, de hogy fúspeki? Igen. Szent királyi. Én csak annyira reagálni, hogy ez a kérdolok, tehát az a helyi szint, és a kenszi az összefők. Hogy azért azt látni kell, hogy a kenszi az csak egy dologon kiemelt, és hogy tudnám sorolni a hajléktal ne elálltaz összedni, mindenki tudná sorolni felállátásokban és egyéb szolgáltatásoknak, és hogy mik vannak még. Egyébként amellett a különböző anomáliák, és szerintem még szerintem, ami tudunk beletenni, én úgy érzem, én egy kicsit megerőszakolva magam eltok ide jönni egy számóra ismeretlen terepre, mint hogy el tudtam menni a norvégra ismeretlen terepre, ott mindenféle emberek voltak, akinek a szövegét nem értettem, nem értettem, mert hogy nekem az nem volt, hát ők benfentesen beszéltek, és én azt nem értettem, mert ők a zöldek voltak, meg a mitomémi, de mentem a fáradságot, azt az időt beletudtam tenni, azt a figyelmet beletudtam tenni, annyira még futotta, annyira megnéztem, hogy a vízre szent királyi van írva, ott azért annyi energia volt, és szerintem ez a realítás, hogy ennyi tudunk sokkal többet nem tudok meg tudom azt ismer talán feltom ismer, hogy neki ugyanaz a problémája, mint az enyém, de az nem egy egyszerű dolog, és szerintem csak nagyon lassan lehet építkezni, tehát csak úgy, ahogy most éppen kiderült ez a dolog, hogy ezt passzolom, ahhoz egy szerencsink van, egyébként, ez véletlen, hogy ezt kiderült, hogy ez így különböző ilyen mereven elzár tágazatok ott át tud lépni, szerintem ezt kell kihasználni, hogy lájöttünk, ez véletlen szerencsá. Jelenleg véletlen volt, de tudod, hogy éppen egy folyamatosabb kapcsolat tartással, hogy ezek a véletlenek ezek elkerülhetők lennének, mert akkor tudnánk arról, hogy hol vannak ilyen csatlakozási pontok, ehhez kapcsolódóan mond? Én csak azt szeretném hozzáteni, hogy így gondolkodtam, hogy próbálom én is átlátni, megértelmezni, mi ennek voltam itt korábban, hogy milyen lehetőségek vannak, és ez egy úrjási kérdések, mert az, hogy már magában a fókuszám van, hogy a civil szervezetek képvisenete álljon egy ilyen potenciális civilombús vannak, ami egy ilyen beláthatatlanul hatalmas terület, hogy a civil szervezetek létezését és működés módját, vagy lehetőségeit állítsa a fókuszába, vagy az ilyen ügyfél problémákat, megcsoport problémákat, annyi felé szállazodik, és köszönöm, hogy ez aztán elvárhatatlan, vagy ez egy ilyen lehetetlen szívo lenne, de van egy ilyen nem annyira látható, de nem tudom, egy ilyen látható, és látom, hogy van ilyen civilnői kormányt nevű kezdeményezés, és hogy igazából az jutott az eszem, hogy lehet, hogy egy ilyen civil politikai kormányt kellne a kocsinálni, de mert hogy egyszer nem leheted, nem tudom elképzelni, hogy egyetlen felenős, és akkor nem tudom, milyen kidolgozni, de az jutott az eszem, hogy esetleg van egy ilyen nagyon-nagyon figyelem felhívó, ilyen egy ilyen éves civilügyi jelentést összállítani, ami nekem nagy visszhangot adni, hogy arra részére, hogy mi van a civil szervezetekkel, illetve az egyes területekkel, ami van a szervezeteknek a fók szával azt így elevezni, vagy még a fő problémák mondjuk ebben, hogy már leszűgítenink, hogy nem a civil szervezetek, ami egy ilyen közeithetetlen nagy bázist jelentenek, hanem a ernyő szervezetek, vagy valamilyen módon egy-egy-egy szakma területen, a más civil szervezeteket képviselő nagyobb szervezetek vesznek rész, de ez akkor meg ez viszont hihetetlen nagy reprezentáció, vagy hogy milyen legíti mitása lenne azokat a kérdéseket vett nével, úgyhogy ez egy nagyon nagy... azon a rendszer szintű problémák meg a megtalálásában nyilvánassz segít, hogy ha elsősorban ezek a nagyobb vagy, vagy ernyőszervezetek azok, akik behozzák az ügyeket, de értjük, szerintem értjük ezt a felvetést, és még ez is egy érdekes gondolat, hogy mondjuk nem egy civilombúcman van, hanem akár egy ilyen civil testület, ahol ilyen tematikus módon különböző szereplők vannak, és elkészülhetne mondjuk egy ilyen jelentés, hát majd emésztjük ennek az még egy negyed óránk van, és még egy dolgot mindenképpen szeretnék behozni, hogy nagyon jó, meg nagyon pozitív, hogy találunk azért közös teret, úgy tűnik, hogy találhatunk így a jövőben, de azért az elmúlt években is láttuk azt, és ez nem akarom véleten is esugalni, hogy ez egy új találmány, hogy ez nagyon sokszor úgy zajlik, hogy elindul, mondjuk, egy civili erdekérvényesítési folyamat, és aztán van mondjuk az állam részéről valaki, vagy vannak valakik, akik ezt úgy tudják szépen azonnal és talán végérvényesen megtörni, hogy kiválasztanak néhány civilszervezetet abból a brancsból, és azt mondják, hogy ti jók vagytoknálom, ti teket valamilyen jutalomban részesitelek, és akkor hirtelen egy picit ez az ozmegés uralk, hogy elvalapján elfogy az erő és vége van a nagy közös törtéletnek. Na most erőított ez a szembe, nyilván ez nem feltétlenül egy ilyen nagyon rokonszemves kérdés, de hogy olyan lehetséges érdek ellentéteket, amivel számolnunk el, tehát amikor mondjuk, hogy összálnánk lenne testület, vagy lenne közös civilombucman. De hogy vannak olyan veszélyek, szerintetek, reálisan, ahol azt látnánk, hogy hát ez a dolog nem biztos, hogy működni fog, mert akár a mieink, már a ti mögöttetek állók sem feltétlenül állnának beszívesen a basorba, amiben mondjuk, mi már ott állunk. Tehát nem is jönnek el, hogyha hívjuk őket. Tehát szerintem, ilyen ezzel nem kell, tehát, hogy ha milyen kezdünk köze szerveződni, akkor csak azok, akkor ők megterállni, akik előszek el szerveződni. Én azt gondolom, hogy egyrésztől nyilván a civil társztorlom is megvan hoztva politikailag, ez nem is kérdés, de az a másik oldalon egyre kevesebbben vannak, mert nassam minden nyilván itt vagyunk. Tehát, hogy vannak, csak azok, ők megterállni, akik előszek el szerveződni, és nem akarunk az államtókonkét a pénzt, hanem mondjuk, ugyaniket akarunk épviselni, de lehet közhasznuságy vakármilyen, ilyen civil ügyet föl lehet válani, ott nem lesznek közöttünk, már nem fognak beállni melléink, vagy szerintem, és ilyen a Norvégügynek mondjuk, ezért komoly fogalatja van, mert ezt telegöztet tudom, hogy már harmacóra mondjuk azt, hogy milyen jó, hogy volt a Norvégügy, de a kehi az összehozta egy bandát. Eztől a megoztottságtal olyan nagyon én nem tartanék. Ez nem lehet akadályannak, hogy fölépülyen egy ilyen intézmény akár civil ügyekre amiről beszéltünk, és itt Jógi télek számtalan van, tehát amikor 68.000 civil szervezetből ugyan fele volt köztasztnú majd mára 15 százalék alatt, azt gondolom, ez a titeket különösen érint, akiknek az lét fontosságú. Rokügy kérdése ez az egész sektor. Úgy kirántottál az addigi játékterepet, de az 100.000-os adatigénylés, tehát rengeteg olyan kérdés van, ami tényleg össze el tudná hozni, ha a civil szervezetek a célcsoport, ez a 68.000, 50.000 működő civil szervezet reakarunk gyúrni, akkor azért vannak olyan őzenetek, vannak a nügyek, amikből végre jelentős játus vagy probléma vagy szükséglet van, szerintem. Egyet értetek, vagy van ki egészíteni? Zoli? Nem tudom előre, hogy mi lenne. Én nem hiszem, hogy mindenki csatlakozani, illan nem is biztos, hogy ez lenne a cél és nem is hiszem, hogy rendszer szerenkéne be gondolkozni, szerintem biztos, hogy rendszer szerenkéne be gondolkozni, és nyilván megvan oztva, hogy is ne lenne meg oztva. Úgyhogy a csatlakozani akarja a cívileket, ez nem volt máskor is így volt, ez mindig így volt, ez teljesen normális dolog, ellen kell állni, szerintem egyébként, én azt mondom, hogy ezek az úgynevezet nagy cívilek, ezek a quasi-félik cívilek, amikben nem csak a vöröskeres és a mátat altozik, azért ennél egy közepesen nagy cívilek is vannak. Ezek azért valahogy bevonhatóak, mindig aztán előbutóbb kiderül, hogy nagyon komoly érdekek vannak, úgy azért bevonhatóak. Én mondom, mondok egy példát, a hajriktan eláltásban ezzel a problémával nagyon küzdöttünk, ugye a fölvárosi önkormányzat a kapcsolatban volt, van egy érdekérvényesítő szervezetünk, a hajriktan eláltásban, kizálog a fölvárosban működik, védéken nem sikerült meg, csinálni, de a fölvárosban működik, és ezt a 90-os években találtuk ki, pont ezt a problémát orvoszolandó, hogy mindenféle szervezetek együtt például a keresztín szervezet, mint a máltal, az véletlen se foglalkristenásokkal együtt egy platformon, tehát egyszer nem mutatkozhat együtt vele ezt, hogy tudomásul vetik, és akkor azt találtuk ki, hogy maga ez az érdeképiselti szervezet, ez választott képviselőkből áll, ahol teljesen mindegy, hogy ki honnan jön, mert szemben van egy lista, és akkor ebből a listából választanak, választunk 2 évente 10 embert, aki az érdeképiselt, akkor ez adja a fölvárosnal a szolgáltatói oldalt, és akkor ez a 10 embert ez gyakotok érdeképiselt, és ez működik, leveleket írunk, altanos ügyekbe fölvárosi önkormányzathoz megyünk tárgyalni, ilyen krizisellátások most a többi, és ez egy működőképes testület, nem mondom, hogy szeretik, egyáltal nem szeretik, nincs benne pénz, nulla pénz van nincs pénzünk, jogáztrogyál hogyha én időnként megtomkérne a sasvárját, akit ismertek gondolom már, hogy logügyben is dolgozik, nálunk is dolgozik ha valami jogi probléma, akkor megtintem a sasvárját, tehát ilyen kis maszek módon működik, de hogy működik, és így ez elkerül hettől volt, hát ennyire te lett, de hogy, igen, működik valami esmi azért mindenkit összem most, hogy csináljuk okosba majd ezt a civilombucman jó, hát igazából azt hiszem, hogy letelt az időnk, most nem volt még szeretni valamit belédne szoruljon mondja nem akarnám csak egyetlen egy dolog, mert én most tudlátom, hogy beszorítottam magamat ebbe a pozícióba, hogy én nem tágítanék attól, hogy a civilombucman is nagyon fontos, de hogy ha már a drogszak majd ott adik, hogy neki fontos lenne, hogy legyen egy nevezű kombuc egy intézménye akkor nem a szavakoló vakolni akkor itt a civilítény jelzőnek használnám, tehát hogy igen, a civilekáltal fenntartott működtete, a függetlenségét, a valódiságát, a professzionalitását igazolót, tehát nem valakinek a valamie amitől elveszítjük a befolyásunkat rá, mihez tesszük a nagyobb rendszerben, ami bedarálja adott esetben, vagy valamit csinál vele tehát itt jelzőnek használnám, és tulajdonképpen szerintem én tovább gondolkodnék szívesen azon, hogy hogy a drog szakmai kérdés, drog szakma kérdései között, van neki olyan releváns kérdések, amik laikus szervez, most akkor drog témába laikus szervezetek számára is fontos kérdések azt látom, hogy ezen a területen nagyon nagy a tanáltalanság és a bizonytalanság, és könnyen elbizonytalan itt hatóak szakemberek, akik mondjuk terepen dolgoznak, de nem értenek elhez ezért is kerüli, tehát én biztos vagyok benne, hogy ez az űgy önmagában, már csak a jelentőségéből kifolyóra is megérdemelni, hogy szakemberek megerősítést kapjanak abban, most mindegy, hogy milyen területen szakember, hogy mik a létező valós határok mi az igazság, mert a félelem a félemlítés, a kriminalizátság az, az lebeg, tehát hogy ettől mindenki tart a munkahelyét is félti, magát is félti, a gyerekét is félti, a mindenét félti tőle, tehát akkor jobb távol maradni, tehát ha szeretnénk, hogy közeledjenek emberek ezekhez a drog szakmai kérdésekhez, akkor ilyen kis kapugat kell adni, ahol bátrabban bejönnek, és akkor így ezt a dadogást, amit én most majd mutattam, mert nem tudom milyen szót szapat kimondani, hogy ne tűnjek teljesen ostobának, még mi az a... Akkor azt lehet mondani, hogy az jön platforma mond babám úgy, odaztán majd helyre tesszük, tehát hogy azért az fontos lenne, hogy ha ilyen támogatásokat, bátorságot és ezek a győztesügyek, azért fontosabb, mert azt mutatja, hogy én éreztem, hogy ez valahogy nem normális, hogy így legyen, és most akkor megmondta egy doktor valaki nevű ember, hogy igaz, és hogy tényleg nem lehet a torna tanárnunk ilyet csinálni, vagy nem csinálhagy az igazgató ezt, és én éreztem, de most mi csináljak én, mert az nem értek hozzá, kihez forduljak, mert csinál, szerintem nem ragózom, én amióta megszorítottál, egyre lehetkésebb vagyok az ügyben, hogy szűkíteni, mert az, hogy valakit valamit megcsinálom a Magyarországon, sokkal fontosabb, mint a majd nem csináltunk a lehetet volna, tehát hogy szerintem ez egy hitelltad a dolgoknak, hogyha megmond csinálva, és inkább most a kisebbekben látom a realitását, lehet ez most a egyesztem első személyem. Nagyon szépen köszönjük ezt a szép záró gondolatot. Igazából nem voltatok itt mindreggel, tehát csak mondom, hogy mi nem úgy működünk, mint az ellensz, hogy előre megírtuk a zárónylatkozatot, még a vita előtt biztos, ami biztos, tehát nem tudjuk még, hogy mi lesz ebből, mi majd összedugjuk a fejünket a három másik partner szövetségell, érdekvédelmi ernyőszervezettel, akikkel együtt próbálkozunk itt fennmaradni a drogügyben, úgyhogy szerintem ki fogjuk találni, hogy akkor hogyan lehetne ennek a dolognak folytatása, és ha ezt akkor egész biztos, hogy ti tudni fogtok erről, és akkor minél hamarabb bevonunk beneteket, van amilyen diskurszúsban, hogy szeretném megköszönni még egyszer, hogy itt voltatok. Nektek is, hogy végig hallgattátok ezt a hosszú napot, és a János az előbb a fülembesúgot egyen szolgálati közleményt, hogy akik a modász közgyűlésre itt maradnak, nem ebben a terembe lesz, hanem a szemköztik is teremben, úgyhogy