 Podovou světových válkách, které se odehráli během jednoho století, se lidé snažili nalespůsob, jak zabránit dalším zničujícím konfliktům. Jednou z myšlenek sníž přišel vysoký úředník francouzké vlády Jean Monnet, a kterou přijal tehdejší francouzky minister zahraničí Robert Schumann, bylo združit průmyslová odvětví, která byla považována zahrnací s hlou bojenské mašinérie, tedy těžbu uhlí a o celářství. Europe ne se fra pas d'un coup ni dans une construction d'ensemble. Elle se fra par des réalisation concrète, třeba d'abord une solidarité de fête. Proce 1951 na šest zemí Francie, Německo, Belgie, Italie, Lucembursko a Nizozemsko podepsalo pařížskou smlouvu, aby tvořilo tak Evropské společenství uhlí a o celé. Jeho řízení podléhalo nadnárodnímu organu vysokému úřenu. Představitele Evropy však chtěli dosáhnout více. Dne 25. března 1957 podepsali takzvané římské smlouvy. Na jejich ždákladě vzniklo EHS, Evropské hospodářské společenství a Euratom, Evropské společenství pro atomovou energii. V roce 1968 přišel Lucemburský ministerský předseda Pierre Werner s myšlenkou jednotné měny. Jeho správe takzvaná Wernerova správe zvěřeněná v roce 1970 nabrhovala, aby během desetilet postupně došlo k vytvoření měnové unie. O rok pozděj však spojené státy devalbovali dolar. Pak následovala ropná krize a Wernerův plán byl odložen. Na místo měnové unie zavedli některé Evropské země systém, který se nazýval měnoví hat a který určoval rozmezívněm mohli pohybovat směné korzy mezi několika evropskými měnami i buči a medickému dolaru. Od svého cniku v roce 1972 až do svého zániku o sedmulet později prošel měnoví hat řadou úprav směných korzů. Řada zemí tento systém zavádila, opouštila a opět se těmu vracela. V roce 1979 došlo k oživení zájmu o zavedení hospodářské a měnové unie. Znikl tak evropský měnový systém, a byla zavedena Evropská měnová jednotka neboli EQ, která však byla jen virtuální měnou, pouhou zúčtovací jednotkou. V rámci Evropského měnového systému se členské státy dohodli, že budou udržovat své měny ve fluktoačním pásmu 2,25 % kolem centrální parity. Tento krok byl začátek mechanizmu směných korzů. Vlády členských států však nebyli s tímto řešením vždy spokojene. V letech 1979-1987 se uskutečnilo celkem 37 kurzových úprav. V roce 1986 podepsali členské státy jednotný Evropský akt, který znamenal první výrazné změny římské snouby. Cílem jednotného aktu bylo vytvořit do roku 1993 skutečný dnitřný trh s volným oběhem zboží, lidí, služep a kapitálu, bez jakýchkoliv necelních překážek. V roce 1988 byl tehdejší prezident Evropské komise Jacques Delor jmenován před sedou výboru. Jeho zíštění se měl stát podkladen pro mástřichskou smloubu. Delor sova zpráva předpokládala, že hospodářská aměnová umě bude vznikat ve 3 etapá. První etapa se zaměřovala na posíliní spolupráce mezi centrálními bankami a byla zahájena prvního července 1990, kdybyl v rámci Evropského společenství scela liberalizovan pohyp kapitálu. Následně byla sedmého unora 1992 podepsána smlouva o Evropské unie. Smlouva stanoviila podmínky a další kroky pro dosažení hospodářské aměnové unie a pro její fungování. Jako začátek druhé etapy stanovila smlouva rok 1992 Byhem této etapy mělo být do seženo hospodářské konvergence a měli být vytvořeny instituce a stanoveny postupy nezbytné v zavedení jednotné měny. Smlouva stanovila kritéry a konvergence, jež museli členské státy splnit v rámci přípravy na zavedení jednotné měny. Ve druhé etapě vznikl Evropský měnový institút, který prvního ledna 1994 zahájil svou činnost ve Frankfurtu nad Mohanem. Provádil veškeré přípravné práce nezbytné k tomu, aby Evropská centrální banka převzala svou odpovědnost zaměnovou politiku. V květnu 1998 se představitele EU a ministri financí sešli v Bruselu, aby rozhodli, které členské státy dosáhli dostatečné úrovně konvergence a mohou se tak účastnit měnové unie. Na zasedání byl takéj měnován první prezident ECB Willem Doisenberg a ostatní členové první výkoné rady. ECB vznikla prvního čermna 1998 a nahradila tak Evropský měnový institút, jehož prostory ve Frankfurtu převzala. Spolu se všemi národními centrálními bankami členských států Evropské unie vytvořila ECB Evropský systém Centrálních Bank. V noci z 31 prosince 1998 na prvního ledna 1999 začel oplatit euro a byly neodvoletelně stanvený přepočítací koeficienty mzi Eurem a měnami zůčestněných států. Třetí etapa začela prvního ledna 1999, kdybyla zavedena jednotná měna a odpovědnost z aměnovou politiku přešla z národních centrálních bank na radu guvernéru Evropské centrální banky. Od 3 roky později prvního ledna 2002 byly za velkých oslav uvedeny do oběhu nové eurobankovky a mence. Lidé netrpělvě čekali před bankomaty, aby byly mezi prvními, kteří nové peníze získají. Předchozí 3 roky bylo euro úřední měnou jen pro banky, podniky a finanční trhy. Míní všet patřilo vše.