 Vi håller det meget højtideligt, og vi håber ikke, vi synes, vi håller det forhøjtideligt, for et par år tilbage, der var der et ægte par med lille barn, hvor så det jo moren der blev læget, og da vi så kom ud bagefter og skulle have en halv øl, så var moren blevet vækst og spurgt barnet faren. Hvor moren det ved jeg ikke, og så står barnet og kigger i det. Kan vi ikke spørge ham det her præsten? Altså ham her ikke. Så der er sådan lidt kirkelig stemning over det hele, og det prøver vi først at være, når vi mener, det er rigtig, rigtig godt. Det er en højtidelig dag, og meget, meget vigtig dag, og det er en dag, som jeg ved i alle sammen, vi husker indtil jeres dødstag, og det er ingen overdrivelelse. Det er virkelig noget, man vil tænke tilbage på. Der sidder nogle af mine kolleger hernede, der er lidt ældre i går, lige som jeg, og vi kan stadigvæk huske denne dag, vi vil lære kæmpe store dage. Hele seriengsen her, den bliver overværet af 585 mennesker og alt i alt, så mange kan ikke være herinde, så den der ikke kan være her. Der er nogen på repoet hopp, og der er nogen, vi trætsimiterer til ude i vanderhallen, som det hedder uden. Så optager vi også det hele, og vi lægger det op på vores alumneportal, og det kan jeg se det igen og igen og igen. Hvis nogen af os skulle snuble på vej hen til underskriften eller et eller andet. Så der kan I se det lige om lidt, der bliver lagt op. Velkomsten, den gælder selvfølgelig alle eller først, jeg er nye kandidater. Men det er jo klart, I sad ikke her i dag, hvis ikke I havde et bagland. Så jeg synes, velkommen til jer, men også velkommen til alle jer på rørende, der har søget for, at de her dygtige unge lærer, de kommer så langt som de er. Der har været hjælp fra forældre, kærester, ægtefældre, bedsteforældre, børn og alt muligt andet. Og det er udover selvfølgelig også egen stor indsats ordstænd til, I kan sidde her i dag. Det er jo så nu, jeg skulle sige velkommen til dagens festtale, Annemarie Engel. Men hun har desværre her til morgen mig mellem afbyd, fordi hende statter er blevet indlagt. Ikke alvorligt, men alligevel så kan hun ikke være her i dag. Hun har lovet at komme om et år igen, men hun skulle faktisk holde den tale, sidder det hed Lille Doktor, hvad nu. Og det kunne have været interessant. Om et halvt år så kommer sygeplaskernes formand, Greil Christensen, så Annemarie Engel kommer om et år. Det kommer ikke hjertig ud, men det kommer også andre så godet. Jeg skulle hittes fra Annemarie mange gange. Vi tager afsked til 142 nye lærer, og I skal aflægge id, lidt senere i dag. Og jeg vil starte med at sige rigtig hjertig, så jeg løkker med overstået eksamen. Jeg plejer at sige, at der er to gange, eller det er sjovt at være etikane i det hele taget. Det er det bare, det må I tro eller lavere. Men der er to gange, hvor det sådan er særligt morsomt. Det er når jeg i foråret og i efteråret tager imod sådan et hold nye, forventingsfugler og glade medicinstudenter. Der skal starte i den anden ende, hvor I er nu. Men det andet tidspunkt, hvor det er rigtig ret sjovt i en dag som i dag, hvor I også sidder her glade og spændte lidt ælter og lidt mere rynkede i en dag i startet. Og så også lidt mere trætte. Men de to punkter, hvor man starter i den ene ende af lærestudiet, og så i den anden slutter, hvor I skudder i et spændende liv, er så fantastisk at se på. Jeg håber, I har haft en rigtig, rigtig grov inspirerende år, og jeg håber, I vil huske tilbage på det her flotte dejlige universitet som noget helt specielt. Det allerførste, jeg vil sige, at det er, når I kommer ud, så får I trålt med at starte med jeres videreuddannelse. Som nybak det lærer, så har I læst og læst og læst, og nu skal I ud og bruge det i virkeligheden. Så mange er ved at starte på jeres kliniske basuddannelse, og det kan være svært. Jeg husker stadigvæk, da jeg får 108 år siden, da jeg blev uddannelet, at hvor svært det er at få den vidne, man har, man er fulgt med vidne, og få dem til at bruge en meget, meget travl og klinisk hverdag, hvor sygeplejes, kapartøjer og akutter, patienter og alt muligt andet, det er svært, og I skal nok klare det, for det er der, vi andet har gjort. Og I vil finde ud af, at stille roligt hvordan jeres teoretiske vidne, den kommer til at blive brugt mere og mere, og jeres praktiske færdigheder, de bliver skarper og skarper. Man er stedse under uddannelse, men I bliver dygtigere og dygtigere. Lære, altså der er meget snakke om dimensionering. Altså der er nogen andre studie på universiteter, hvor man ikke vil tage så mange ind, for I må jo ikke uddannelse arbejdsløshed. Men der er ingen tvivl om, I har nogle rigtig, rigtig gode fremtidsutsekter. I er, altså lærer er bare en eftertragtede, eftersvurt gruppe, og jeg tror, man taler også om at øge ansale af lærer, der er lige kommet 50 nye pladser i Oldborg, men jeg tror, det samfundet skal afgøre, hvor mange har vi råd til at uddane, og hvor mange har vi råd til at ansætte efterfølgende. Så jeg er ikke tvivl om, I nok skal få et job, så det er mere mellem, I skal finde ud af, hvad I så vil. På sygehusen, der er der stadigvæk manglet på lærer, mest i udkans, eller i vandkansstandmark, som det hedder, ikke? Det kan I også overvejme, I skal derude. Sygehusen er almen praksis, universiteterne, industrien. Der er mange, mange steder indlandt, udlandt. Så vi er ikke godt bruge den, al de mange muligheder der i det job, I nu har fået, fordi det er altså virkelig fantastisk efterspord, og I bliver ikke arbejdsløse. Så som Ude var ikke stor om helt at sage, det er svært at spurgte om fremtiden, men jeg kan ikke opbevare pessimismen rent udsagt. På hævfdag sætter vi meget på at lave uddannelsen, den stadigste skal gøres bedre. Det er vores ambition, at det skal være en rigtig god sammenhæng mellem uddannelse og det praktiske liv efterfølgende, og det er det, jeg sagde lige før, og det er sådan set lige meget, om I skal ud i sundhedssektoren, om I skal være akademikere, og så arbejde på at du har set, eller I skal være i industrien. Vi lavede jo en ny reform i 2011, og den har I gennemgået, hvor den er meget klinisk orienteret i hele kandidatdelen. Vi har ikke haft tid til at muligt for at evaluere på det endnu, men vi tror på det bliver rigtig, rigtig godt, og I er mere klædt på, end vi andre, vi var med en næsten udlågende teoretisk uddannelse. Et andet mål, det er, at vi vil have en høj gennemførelse, og det kan vi faktisk se, at 55 procent af ære kommer igennem, til stort set, når mere er tid. Og det er uden at gå på kompromis med kvaliteten af uddannelsen. Et tredje mål, det er at have et rigtig, rigtig godt studiemiljø. Og vi havde en studiemiljøundersøg til sidste år, der visste, at dem, der læser læge i Aarhus, de er super tilfredse. Man er godt til pass i studiet, man har et rigtig, rigtig godt samvær, og man føler virkelig, at man har et farvelig fællesskab. Og det tror jeg, fordi jeg tror virkelig, at folk, der læser læge, de har lidt nogen ingredienser-starten, der gør, at man kan arbejde sammen, og det får i vek ud behov for fremadrette. Det kan jeg låge. Nogle af de her fremtidige forblikkelser, som læge, har de jo nedfælde i det her lægeløfte, som vi skal aflægge lidt senere. Det er jo et løftet hypocratiske æde, der går tilbage til 1815. Og der er nogle gange diskussioner om ikke det er noget forældet guldned papir, der ikke holder vand i, eksempelvis, 2015. Og det er mest i en tid, hvor der snakker om privatisering, og nogle af de ansatte improviser, der kan få sundhedsforsækringer osv. Jeg mener stadigvæk, at lægeløftet har nogle meget, meget centrale budskaber, som kommer tilbage til senere, som vi kan bruge, selvom de bliver lavet for mange, mange år siden, som vi kan bruge i os dagligt arbejde, som læge. Jeg vil rundt min første indlæg med at sige igen til lykke med jeres bel, overstået examen. Vi ønsker heller lykke med jeres videreuddanelse, og jeg vil sige tak fordi, jeg vil bruge en 5678 over jeres tid hos os, eller hvad der nu er to.