 I dag skal det handle om den danske gullal og kunstner Peter Christian Skogård. Han er en af de helt centrale skigelser i dansk kunst i 1800-tallet, og hans billeder har stor relevant for os i dag. Og det har de, fordi han laver billeder af Danmark som Danmark en gang har set ud, og det er billeder af vores allesammens landskab, som vi også bruger i dag. Han bliver simpelthen de kon for, hvordan Danmark skal se ud, og hvordan det danske landskab skal se ud. Det ham vi ser på billedet her, han er 23 år gammel, og vi er i 1840. Han er på vej til at blive landsberommet for sin billeder af det danske landskab. Vi kender måske Bøgeskår i maj fra 1857, med de her højstar med bøgetræer, der er nogle børn, der lejer i skovebrydnet, og vi har et kig til den blå danske himmel. Det er sådan, vi kender Skogård, og det er sådan nogle billeder, han er blevet beromt for. Verket tilhører Stagens Museum for Kunst, og hos dem er verket klassificeret som et ENB-verk. Det vil sige et værk af enestående national betydning. Det vil sige, det er værker, som har særlige værdi for os, og for vores fælles danske kulturarv. Vi kender måske også det her udsigt over Mønens Klind fra 1850, det tilhør Skogårdmuseet i Viborg. Igen har vi et kig igennem nogle bøgetræer og ud til Mønens Klind, hvor vi her ser sommerspirerede, som jo den dag i dag er styret sammen. Så Skogårds billeder videner jo også om, hvordan Danmark så ud en gang. Skogård handmaler billeder af Danmark, som simpelthen bliver indbegrebet af det danske landskab. Som eksempel med billedet her, Motiv for Iseling, hvor vi igen har en stor flot bøgeskog, og et kig til en åben dansk himmel. Tænker vi på vores nationalsang, det er et yndigt land, ja men næste strufe er jo, det står med brede bøge. Det er jo indbegrebet af Skogård, de bliver indbegrebet af Danmark og det danske landskab, og det er derfor Skogård er central også i den dag i dag. Han er simpelthen en del af vores allesammens fælles kulturarv. Men hvad ved vi egentlig om Skogård i dag? Jo, vi ved han har lavet en masse malerier, cirka tusind malerier. Han har også lavet lige så mange tegninger, måske en der er flere, og vi ved han har skrevet en masse brev. Men i nyere tid har der faktisk ikke været lavet en større udstilling med ham, og der er heller aldrig blevet skrevet en større bog om ham desværre. Det har vi nu haft mulighed for at rude både på, og sammen med andre har jeg været del af et større forskningsprojekt om Skogård, som måned ud i udstillinger på Fulsang Kunstmuseum på Lolland, og på Skogårdmuseet i Biborg. Det måned også ud i en stor antologi, som er den, vi ser her, med bidrag fra forskere og museumsfolk fra Danmark og udlandet. Og det har været et rigtig spændende projekt at være med på. Undervejs i projektet, grad vi virkelig dybt i arkiverne, vi fik læst en masse gamle brev. Det er nemlig sådan, at på Skogårdmuseet i Biborg opbevarer man mere end 500 brev, som er korspondenser mellem Skogård og tidensførende kunstner, tidensførende politiker, natur- og videnskapsfolk. Det tæller blandt andet brev fra Årla Lehmann, D.G. Mondrad, Grundvig, Stambefamilien, Bavniet og så videre. Men jeg vil nu vise jer en række billeder af Skogård, som hører til de lidt mindre kænte, men vi håber på, at det forskningsprojekt, som vi nu har afsluttet, at det skal lede til en større interesse for Skogård og måske også en interesse for hans mindre kænte værker. Vi ser her et skystudie, og jeg synes det er et fantastisk lille, bitte billede. Det er et skystudie, og vi har her en stærk fornemmelse af Skogård. Han har stået med begge ben plante på jorden, så han havde sit blik op mod himlen og forsøgte at indfange, hvad han så en dag i 1840. Og det er gået rigtig, rigtig hurtigt, for vi kan se, at det brune pap her bagved slet ikke have blevet malet over. Han har forsøgt at fange et øjebliksbillede, et her og nu billede. Skyr er jo det interessant fenomen for kunstnerne og skilder, fordi skyr ændrer form hele tiden. De vokser bliver mindre, bevæger sig og forsvinder til sidst. Så hvis han skal skilde det her, så skal det gå hurtigt. De billeder er ved at vise nu markeer alle sammen Skogårdsblik og Skogårds synsvænke. Han er helt skarp på, hvor han har stået hende, og det er det han viser os her. Vi ser, hvordan træt toppen her er med til at markeer. Vi er med på, at han har kigget op i det her billede. Verket her, som er en direkte gengivelse af en skyformation, han har set, vidner om, at han er optaget af værlighed og af skyr og af meteorologin. Det er jo sådan, at meteorologin er ved at feste sig, som en videnskab har hjemme. Og det er interessant, fordi det siger noget om, at kunstnerne har stærke paralleller til tids naturvidenskab. Vi ved også fra Skogårds brev, at han var meget optaget af værlighed. I mange af hans brev skriver han om, hvordan skyrnes ud, hvordan værlighed var. Og der har han fælles træk med mange andre af tids kunstner, de var også optaget af værlighed. Så vi ser altså en tæt sammenhæng imellem naturvidenskab og kunst i deres emner. Det, der yderligere er interessant ved det her, er, at i tiden blev værkerne, de her små værker, ikke regnet som kunst. Det var egentlig kunstnernes arbejdsredskaber, en slags puslespilsbrik for de større malerier, de flotte store malerier i guldrammer. Og snet har jeg taget med til, at se, hvordan skårgård hans proces er. Så fra det her lille billede skystudie, ja, men ITI er taget lidt hjemme om vinteren, der er det jo så, at han går ind og laver en puslespilsbrik, han siger, om det er det, fældt vi lige bruger her. Så de store færdige malerier, der kan vi være helt sikre på, at være en lille brik er noget skårgård, han har set ude i naturen, det er noget, han har observeret, og han har indfanget det, skitteret det ned, enten i tegninger eller i olieskitser og så om vinteren i sit mørke af tælle, har han konstrueret de her færdige flotte uliemalerier, som var kunst og som var til salg. Men i de færdige malerier, ser vi, trods alt, at han stadigvæk bevarer den her interesse for meteorologien, vi ser her en meget dramatisk himmel. Så vi har så gør med en kunstner, som er optaget af de meteorologiske tendenser. Fra at have vænt blikket mod himlen, vil vi nu vente blikket i en helt anden retning. Vi skal nu sammen med Skoggård kravle op på Møndens Klint og kigge ned. Vi ser her en tegning, han har lavet, med et dramatisk fald i blikket. Vi skuer ned mod stranden her, mod breden, hvor der er nogle sten. Og et lille tegning, som ven her, videner om, at Skoggård også var interesseret i geologien. Vi ved, at Skoggård havde en stor samling af sten. Han var meget optaget af jordalag. Så for uden en interesse for meteorologien, har vi også kunstner, som er interesseret i geologien. Så en lille tegning, som den her, er også bare et arbejdsredskab, et studieredskab. Det er ikke kunst i sig selv, det blev det i hvert fald ikke betraktet som, af kunstnerne. Og under vejs i vores forskningsprojekt, fandt vi det store færdige maleri, det store flotte maleri, hvor den her lille tegning hører hjemme. Vi har her et storslåd panoramisk udsigt over Møns Klint. Og hernede, hvis man zoomer ind, kan man se den tegning, som han lavede før. Så vi har her sindssygt videre, se den kunstner, som både kan kigge op. Vi har set en kunstner, som kan kravle op på et højt sted, og kigge ned. Men Skoggård, han går et skridt videre. Han lægger sig også helt ned i Skoggebunden og kigger langs med Skoggebunden her. Og har her afbillet et udgået træ. Vi har altså også at gøre med en kunstner, som er optaget af Botanikken. Hver en lille udpåsning på det her træ, hver en knækket græn, har han afbillet. Der er altså tale om en kunstner, som afbilleder naturen med stor precision og med stor akuratesse. Og det er det, jeg synes gør ham rigtig, rigtig spændende. Kunst og naturvidenskab hænger altså nøje sammen i den her periode. Og udover Skoggårds interesse for meteorologien, geologien og den mere botaniske side, jamen så har Skoggårds værker jo også et bud til den danske flora. Han er her meget optaget af, og skilter en kornmark, der er klinte og der er nogle valgmure. Og jeg synes det her er et fantastisk meget, meget lille værk, som tilhører Statens Museum for Kunst. Og det er også et værk, der er klassificeret som et ENB-værk, altså et værk af enestående national betydning. Og når det er det, så tror jeg det, fordi det giver også simpelthen fornemmes af den her gamle, gamle dages kornmark, sådan en mark, man har lyst til at gå ind og lægge sig i, kig op i skyerne og davetrømme lidt. Så det er fantastisk lille værk. Værket her siger jo også noget om, at han både er optaget af blomster, han er optaget af træer, han er optaget af meteorologi. Vi har det hele i sådan en meget, meget lille værk, som det her. Men Skorgover, han går mange skridt videre. Han er simpelthen avant-gard, han er ekstremt retikal på det her tidspunkt. Og medudgangspunkt i den her tegning, vil jeg vise jer, hvorfor. Man skulle ikke tro det, for det her er bare en meget, meget lille tegning, en tegning som er over 150 år gammel. Hvad skal vi med sådan en? Men lige præcis sådan en tegning som den her siger noget om, at vi har at gøre med en helt ny måde at lave billeder på. Hvor kunstnerne før, når de skulle lave et træ, vise en bygning, så vise de bygning i sin helhed. Men det gør Skorgover ikke. Han er nemlig retikal. Han giver os kun noget af et tag og noget af en bærende konstruktion, en bjelke her. Og ude fra den her del, skal vi selv konstruere helheden i vores tanker. Og det er det, han vil have os til. Og det kan vi jo også godt gøre. For ude fra de her omkring liggende huse pejler vi os hurtigt ind på, hvad er det for et hus Skorgover? Hvad er det for en udsigt han har? Det er lidt det samme, da på færre i næste maleri her med udsigt over Frederiksborg Slott. Skorgover har her ikke skildret slottet i sin helhed. Nej, han giver os kun en lille bit af fli af Slottet. Vi kan her se, at han må have kravlet op i et af de allerøverste torne, som er rigtig højt over. Og så har Skorgover en masse blik ned på et af de lavere og liggende torne, hvor vi har udkik til en søg her og noget skorb bagved. Og det er her, Skorgover, han er en eminent kunstner. For det er den helt nye måde at afbilde landskab, og afbilde arkitekturer på, at vi kun får en lille del af helheden, en lille del af virkeligheden, som Skorgover har observeret den, en dag i 1842. Det, der er interessant ved de to billeder, jeg lige har vist, det er taget fra et faldefærdigt hus, og det er taget her fra det kongelige Slott, er, at det har budt også til en af videnskabens græne, nemlig tidens nye opfindelse fulgrafiede. Med hensyn til fulgrafiede, så ved vi også fra Skorgover's breve, at han var meget optaget af fulgrafiede, både som opfindelse, og også selv fulgrafier. På sin rejse, både rundt i Danmark og i udlandet, købte han mange fulgrafier med hjem og også. Og jeg har fundet et lidt ældre foto her, hvor vi faktisk ser Skorgover, nu som en ældre her i 1850'erne. Skorgover fulgraferede også tit sin familie, men det er nu ham, vi ser her. Udover fulgrafiede, det er nye opfindelse i tiden, som gør det muligt at fastthålle et øjeblik spilet. Det er faktisk det, kunstnerne har prøvet at gøre igennem 1.5 eller 1.800-tallet, de har prøvet at vil fastthålle nuet, fastthålle en skyformation, fastthålle en udsigt, og det er simpelthen det, der lykkes for dem her nu, vil hjælpe os af fulgrafiede. Udover en fascination af fulgrafiede, ved vi også, at Skorgover, på sin rejse, havde en kikkertmesser. En kikkert er jo også et optisk apparat. En kikkert er netop sådan et apparat, man kan bruge til at se verden igennem, til at udvælge bestemte synsvinkler med, til at vælge noget, som ser til syngeladene, tilfælde det ud, men det er det ikke. Jeg vil rundt dit tema om Skorgover, af med at vise en lille tegning, godt når ikke en Skorgover har lavet, det som hans bedste ven, Gulal og kudstneren, Johanne Thomas Lundby, har lavet. Det forestiller Skorgover. Og når vi kigger på det, falder vores blik jo hurtigt på den lille genstand, som Skorgover holder her i hænderne. Og hvad kan det være? Vi har under forskningsprojektet ikke helt kunne afgøre, hvad det er, men mit bud er, at det er et samfundet teleskop, som Skorgover måske i næste nu, rette op mod sine øjne, han kigger allerede lidt igennem det, men jeg tror, han i næste nu, vil tage det helt op foran sine øjne, og måske igen udvælge en ny, serbred skavsynsvenkel på verden. Måske vil han kigge helt op på himlen, og lave en ny skyformation. Og med billedet af skystudien her, vil jeg lave jer se og drage ud med Skorgover's blik, helt op mod himlen.