 Jeg vil snakke om bioenergi. Og hvad er så bioenergi? Det er alt lige fra den varme for brandorganiseret og hyggeligt at være hjemme i dagligstuen til mere avanceret omsætning af forskellige biomasser. Det kan være halvm og tre i store kraft varmenværker eller avanceret omsætning til biobrandstoffer. Men bioenergi er en meget omdiskuteret løsning på vores klima- og energiproblemer. Og det er det, fordi de spiller meget samme fødvejreproduktion, de spiller sammen med naturbeskyttelse, de spiller sammen med en masse miljøeffekter, f.eks. næringstofbalancer i landbrug og i andre økosystemer, og de spiller sammen med landskabets udseende. Og derfor er det meget vanskeligt at give et enkelt vare på, om bioenergi er et væsentligt bidrag til at løse de store udfordringer vi har med at sikre en bæredygtig energiforsyning, som ikke ører vores drivhusgasutledning. Og derfor så vil jeg diskutere om bioenergi er en løsning på vores problemer, eller om det rent faktisk bare er en mål på historie, hvor vi træmper rundt i økosystemerne og gør mere skade end gavn. Jeg vil ikke trække spændingen ud. Jeg vil svare på spørgsmålet med det samme. Jeg mener, at det er sådan, at der både er gode bioenergi-løsninger, som kan bidrage til at opnå vores mål. Og der er også dårlige løsninger mål på historie, indenfor bioenergi, som vi skal have stoppet. Jeg vil give nogle eksempler på både gode og dårlige løsninger, og vi starter med Ruze Case. En rigtig mål på historie er det, hvis man ryder en regnskog og i stedet planter, for eksempel som her oliepalmer, eller det kan også være søjderbønner, til at producere olie, som kan omsættes til biodiesel. Når man ryder en regnskog, fjerner man kolosal store mængder, kulstofbundet i træ og endenvigitation. Og allerværest er det, hvis man også ryder en regnskog, der er på tørre jord. Så efterfølgende brænder man også den tørre af, ved at man dræner området, så brænder tørren stille og roligt af, og udsender kolosal store mængder koldioxid. Og der er et studie her i fra det anerkendte tidskrift Science, som viser noget om hvor galt det kan gå. Og der er undersøgt forskellige typer af økosystemer, som er omlagt til bioenergi-produktion. Og så viser Y-Axen her, hvor mange år det tager og tilbagebetaler den kulstofgel, man har optaget ved etableringen af bioenergi-produktionen. Og som vi kan se, så kan det altså gå helt galt, med flere hundrede år op til RSK's 423 år, hvis man omlægger en regnskog på tørre jord, til at producere bioenergi. Der er andre økosystemer og gamle lambrussystemer, som ikke giver helt så store problemer, at det tager måske op til hundrede år og tilbagebetale kulstofgel, inden man begynder at tjene CO2-fortræning. Men det er også et problem, fordi vi skal have løst vores klimaudfordringer inden for de næste 20 år, hvis vi skal undgå, at de virkelig eskalerer. Så vi skal have nogle systemer, der fra dag et kan begynde at producere overskud på kulstofbalansen. Og der helder vi systemer herude til højre, som ikke har en kulstofgel fra start-tidspunktet. Og det er, når man udnytter tidligere brækjor, eller marginal landbrussjor, som ikke er specielt regnet til fødvejereproduktion, og dyrker flere økrasser her fra USA, så det præger økrasser til bioenergi. Så kan man fra dag et tjene på kulstofbalansen, og det er de systemer, vi skal arbejde videre med. Så vil jeg lige vise, hvordan det står til her i Danmark, med vores indfasning af vedvejende energi. Det er jo sådan set gået godt her over de sidste 30 år, og det er sådan, at vi nu i 2010 er op på, at 20% af vores samlede energiforsyning kommer fra vedvejende energi. Det, der måske er overraskende for nogen, det er, at cirka 3-4-dele af vores vedvejende energiforsyning kommer fra bioenergi. Det er altså ikke vildt, som vi ofte profilerer os på, som er den store vedvejende energikil i Danmark. Vind kan I se, at den blå søgle her forneden udgører en meget stor del af elforsyningen, men ikke en meget stor del af den samlede vedvejende energiforsyning, som jo også er varme og transport. Og I kan se, at de store bioenergi-bidrag i vores energiforsyning kommer fra halv, fra tre, og lille smule fra biogas, som ellers omtales meget. Og så er det bivernedbrydelige affall også med regnet, som bioenergi. Da tidligere regering nedsatte en klimakommission, som analyserede, hvordan vi i 2050 kunne blive fuldstændig fri af fossile brændstoffer, og klimakommissionen fandt, at bivemassens rolle i den sammenhæng skal være, at supleere sol og vind, som er energikilde, som fluktuerer. Og en af bivemassens store fordel er, at den nemt kan læres og bruges, når der er mange i par andre energirovare. Og derfor så forventer man, at i 2050 ved mellem 30 og 50 procent af energiforsyningen kommer fra bivemasset. Bivemassen har også nogle store udfordringer, som jeg allerede har nævnt, udover dem, jeg har nævnt, så peger klimakommissionen på, at der er en risiko for at vi bliver afhængige af import, når vi skal bruge så store mængder bivemasset i vores energiforsyning. Og allerede i dag importerer vi faktisk store mængder træphylder, som importeres fra Kanada, USA og Russland. Og den import kan eskalere, hvis vi skal op på så store mængder bivemasset i vores energiforsyning. Det er også en risiko for stigende priser, for det er jo ikke kun også, der har fået en god ide, at vi skal reducere vores forbrug af fossile brændstoffer og andre brændsler. Det er også resten af i ude i hvert fald, men også mange andre steder i verden. Og der bliver en meget kraftig stigende efterspørgsel på bivenergi i de kommende år. Og endelig er der spørgsmålet om, hvordan for en real drivhusgasreduktion ved at bruge bivenergi, for som vi så lige før, så er der målbuhistorie, hvor det faktisk ører i missionen af drivhusgaser. Og det betyder altså, at mediebillet omkring bivenergi er meget flukterende. Det går fra den ene dag, at bivenergi er det, som kan redde verden, og den anden dag er noget, som fanden har skabt. Og det er, som jeg allerede har nævnt, faktisk rigtig et begge dele, der er eksempler på gode løsninger og på dårlige løsninger, og vi skal altså have fundet de gode løsninger og stoppet de dårlige løsninger. Så vil jeg tage nogle konkrete eksempler på noget af det, som vi bruger som bivenergi i Danmark, og diskutere om det er bæredygtigt. Og start med halm, som er en meget stor dansk ressource, fordi vi har et meget stort lambo-sargiel i Danmark, og fordi et meget stor del af vores lambo-sargiel er koren, i modsætning til med andre lande, hvor en stor del af lambo-sargiel er græs. Og udnyttelsen af halmen konkurrerer ikke med fødevareproduktionen, så derfor er det umiddelbart en god løsning at bruge halmen til bivenergi. Men der er et problem, som man skal være meget mærksom på, når man udnytter halmen. Det er, at man fjerner kulstof fra lambo-sjåren, og kulstof i lambo-sjåren er det, der danner mul. Og derfor er det ekstremt vigtigt, at man ikke fjerner for store mængder. Og her er Danmarks kort, der viser, hvordan jorden har det i Danmark i dag. Og der, hvor det er blot, har jorden et forlaget indhold af kulstof. Og der, hvor det er rødt, er det ved at være kritisk, og der, hvor det er brugendt, ser det fint ud. Og det viser altså, at der områder på Sjælland, og i Østelige Jylland, hvor det er ved at være kritisk lavet kulstofindhold i dyrkingsjåren, og man skal tænke så meget om, hvis man fjerner større mængder halm i de områder. Og det er meget forståeligt, fordi det er det i områder, hvor der er få husstyre, derfor ikke så meget græs i sedskifte græser rigtig godt til at opbygge kulstof i jorden. Og det er også de områder, hvor man har fjerne meget halm til afbrænding. Til gengæld i store del af Jylland er der ikke problemer med mange på kulstof i jorden, og det vil være bæredygtigt at fjerne mere halm, end vi gør i dag, til bioenergi. Så vil jeg diskutere biogas, som udnytter husstyrgyle til denne energi. Og det er jo også en ressource, som vi i hvert fald ikke komprimerterer fødvejreforsyning, og det er også en ressource, som vi har rigtig meget af i Danmark. Så det er også umiddelbart en god løsning, som man kan så se på, hvordan er drivhusgasbalansen for biogasanvendelse af husstyrgydelning. Og der er det sådan, at biogasudnøjelse medfører en meget stor reduktion af den udledning, der i dag sker af metan- og lattergas CH4 og NTO. Beregningen her nedeviser den samlede drivhusgasbalanse forudnøjelse af 45% af Danmarks produktion af husstyrgydelning til bioenergi, og totalt set vil det reducere drivhusgasemissionen med 807.000 tons CO2-ekvivalenter på år. Men det er vigtigt at bemerke, at den største reduktion kommer, som følger at reduktionen af den emission, der er i dag fra gynnelægerne af metan- og lattergas fra marken, mens der er et mindre bidrag for bioenergi. Så på den måde kan man sige, at biogas mere er en miljøteknologi, end det er en bioenergi-teknologi. Hvis man kigger på bioenergibidraget, så kan det være vanskeligt at få en god økonomie i den produktion. Og det er derfor, at der er en konstant diskussion om, om biogasprisen, afrejningen for den leverede strøm for biogasproduktionen, skal haves sådan, at det bliver en rentabel produktion. Er energiogråder så bærede? Energiogråder kan være mange forskellige afgrøder. Prinzipielt kan stort set alt biologisk materielle omsættes til energi, og i dag er vores største energiogråde rød og raps, og det er måske heller ikke noget, alle folk ved, men største delen af den rapshulde, vi producerer i Danmark, den bruges til biodiesel. Andre afgrøder som roer, vejs og græs, kan også bruges til bioenergi, men det er ikke noget, der sker i dag i Danmark. Her er sådan bare regning af, hvad vil det betyde for drivhusgasbalansen, hvis vi nu siger, vi har 100.000 hektarer, som vi synes, vi kan producere energiogråder på. Og der har vi frit valg, vi kan vælge at bruge arjal til at dyrke pil, eller vi kan bruge arjal til at dyrke majs. Og pilen kan omsættes i varmværk, og majs kan omsættes i biogasanlæg, og også bruges til kraft varme. Beregningen her viser, at det samlede resultat, hvis vi nu siger på det først, er en faktor mere end to forskellige mellem de to løsninger. Man får langt den største drivhusgasreduktion ved at dyrke pil og omsætte det i varmværk. Og det skyldes altså, at der på alle de her beregnede poster er en fordel til pileløsningen. Der sker desværre en emission af metan, når man omsætter planter i et biogasanlæg. Og der sker et tab igennem den gasgenerator, som udnytter biogasen, og omsætter den til el. Og der sker også et tab for den afgasede majs skylde efterfølgende. Og det er altså imodsætningen til, når man bruger husstyrkøjning til biogas, så vil der ske en reduktion i metanemission. Her sker altså en øjning af metanemissionen, når man bruger planter til biogas. Modsat ved udnøjelser af pil i kraft varmværk, reducerer lattergasemissionen af anelse. Pileproduktion vil også øge jordens kosterfindhold, og det sker ikke ved majs produktion. Og så er energiamtsætningen i et kraft varmværk mindre energikræven, der er bruges processenergi i et biogasanlæg, og derfor er det også et større energivebytte i energianlæg. Og samlet giver det altså en meget stor forskel i anvendelsen af de to løsninger. Og pileproduktion vil være forortrække. Generelt vil det være klogere at bruge flere afgrødder end inårige afgrødder til bioenergiproduktion. Man opnår store reduktioner i forskellige miljøpåvirkninger. Der er en reduktion på 60-50 % i både træetudvastning, pesticid forbrug, og i den samlede drivhusgas, balance ved at vælge flere afgrødder fremfor enere afgrødder til bioenergi. Så har der spørgsmålet om, om vi kan tillade os at udnytte arealer, som i dag producerer fødvejere til at producere bioenergi, når vi har en sultende verden. Og der mener jeg, at vi kan løse problemet med ved at fordoble produktionen per hectare af biomasse og udnytte en del af biomassen til fødvejere og en del af biomassen til energi. Så har vi stadigvæk lige så stor af en fødvejereproduktion, og derudover en produktion af bioenergi. Og det kan vi gøre, fordi de afgrøver vi i dag bruger til fødvejere er rigtig dårlige solfanger. Korn bruger en stor del af sommeren, i hvert fald hele august måned og noget af julie og september på at lave ingenting. Der bliver kornet modent, og det står indtil det bliver høstet og ikke omsætter solens lys til energi. Så bliver der plåret og sået, og der skal heller ingen produktion. Der er andre afgrøver, som kan udnytte hele sommeren. Og majs er for eksempel, ca. 30% mere effektiv, end korn, og producerer 3 tons mere tørstof per hectare. Vi har lavet forsøg med at dyrke ru' om vinteren, og majs som sommeren, og på den måde kan vi totalt producere 18 tons tørstof per hectare, og så vi har fået dobbelt produktionen i forhold til dagens vedeproduktion. Elefangræs er en anden mulighed. Det er en afgrød, der gruer flere år i træk, og hvert år kan man høste mellem 15-20 tons tørstof per hectare, fordi den udnytter hele væk-sæsonen, og har en meget effektiv fotosyntese, som er mere effektiv end den fotosyntese, som veden benytter. Man kan jo ikke spise elefangræs, og derfor skal den bio-masse, vi producerer, som energievgrødder, omsættes i bio-refinaderier, hvor man kan producere både brandstoffer og fodre til dyrne. Man kan også producere andre stopper, f.eks. her er noget lignin, som kommer ud af elefangræs eller andre bio-masser, og det lignin kan have stadig kuldt i kraft og omværker. Det her er en type af bio-refinaderier, der er mange andre koncepter under udvikling, og det er noget, som først lige har startet. Det er endnu usikkeret, hvor effektivt det bliver, men det er meget overvist om, at det er den vej, vi skal, fordi bio-massen skal på lang sigt erstatte mange af de produkter, som vi i dag producerer, ud fra olie, og det vil være den kemiske industri, som skal bruge bio-massen til at erstatte olien, f.eks. fremstilling af plast, og det sker i fremtiden via bio-refinaderier. Til sidst vil jeg agitere let for, at vi skal udvikle smarte løsninger, hvor vi bruger de arealer, vi skal producere bioenergi til flere ting, fordi vi har kun en klovede, og den skal vi udnytte så smart som muligt. Her er et svenske eksempel, hvor man bruger en stor pilemark til at rente en del af spillevandet fra endkjøbing Kommune, og så bidrager spillevandet med næringsstoffer og vand til pilene, som grover godt, og derfor giver høje udbyter, og man sparer omkostninger i rentlingsanlægget til at rente spillevandet. Lige ved siden af ligger der faktisk et stor kraft varmværk, som omsætter pilen, og asken fra det kraft varmværk bliver også udspredt på pilene og fungerer som gødningen. Et andet smart eksempel på at kombinere to anvendelser på det samme areal er, at man arbejder med Aarhus Universitet nemlig at producere pil på de arealer, hvor der går frilandsgrise, økologiske grise skal ud, og derfor er der i dag marker, hvor der går grise, men ellers bliver de arealer marker egentlig ikke benyttet til noget, fordi grisene bare råder græssel op. De kan ikke råde pilene op, og de får i øvet en meget bedre velfærd. Det er meget tydeligt, at de lyder at løge rundt i pilene, og grise er jo skovdyr, som egentlig ikke er bygget til at gå på græsmarker hele deres liv. På den måde vil jeg nå til min konklusion og sumere op på, om bioenergi er en løsning på vores store udfordringer eller om det er en molbohistorie. Og det er lidt at være, at som sagt, rødninger regnskov, det skal man absolut lade være med for at producere bioenergi på de arealer. Det gælder også andre naturarealer. Det gælder, for eksempel, gamle enge i Danmark. Det ville være en molbohistorie at pløje dem op og begynde at dyrke bioenergi der. Halvmodnødelse er en fornuftig ting i Danmark. Der er visse arealer, hvor man skal være varsom, fordi kultafindholdet jorden er ved at blive forlavet, men ellers er det en fornuftig udnødelse, der ikke komprometterer fødevareforsyningen. Biogas på husligeregødning er også en rigtig god løsning, fordi det giver en meget stor reduktion af emissionen af drivhusgasser. Man skal passe på og udnødde afgrøder til biogas, fordi der risikerer man at få en dårlig drivhusgasbalanse. Flere energierokråder er generelt at foretrække fremfor enårige energierokråder, som giver en større miljøbelastning end de flere årige. De flere energierokråder kan også være med til at få dobbelet biomasse udbyttet perialinhed, så vi har nok biomasse både til fødevare og i biografinaderier hvor man kan producere flere produkter ud fra biomassen og de produkter som i dag produceres ud fra olie. Jeg har dog sat det grønne tegn i parantes, fordi biografinaderier stadigvæk er under udvikling og det er stadigvæk usikkeret, og effektive og økonomisk rentable de kan blive i fremtiden, men jeg tror på det. På den måde vil jeg sige tak for i dag.